# Спiвчуття

Елена Рышкова

Коли йде дощ сплива╓ все смiття

та плине потайки до океану,

отак вiйна, чекая небуття,

виносить на поверхню все погане,

або прекрасне в нашiй самотi,

чи пошуках наявного та сенсу,

i поряд з тим, що розтина╓ серце

знаходить риси вiчно╖ краси.

Бо краще не бува╓ спiвчуття,

що рани го╖ть нашого буття.


06.06.25