# 01. Поэтическое окошко / Poetic Window / Поетично прозорче

Христо Мирский

Это место для новых поэтических вещей, пока я не разместил их по тетрадям и книгам, которое будет обновляться примерно раз в пару месяцев, и когда это уже перестанет случаться, то значит меня больше нет. Вот так-то.

JINGLE ... BALLS


(nearly the old song with a new libretto)


Refrain:


Jingle balls, oh, jingle balls,


Hanged on cudgel long,


Means for some, for others goal,


Source of sin for monks. [?+ hey]


The balls of every man are his expression,


His core, or heart, or gist, while he is young.


The main are instrument they of his passion,


They work in pairs, or, then, in succession,


And one may take that shaking they sing song.


Refrain: ...


Not vastly big are they, not like, say, mango,


But rather are like normal chicken egg.


Yet with the help of them he dances tango,


Or shows a strength of an orangutang -- oh,


It's nice to play this simple forth and back!


Refrain: ...


They put are in a place not very decent,


But one can easy scratch them, both or each.


And they are outside -- this guess is recent --,


So that to grow they can, in that or this end;


These are conclusions to which I can reach.


Refrain: ...


They also teach the man to moderation,


While women -- they can simply never stop.


They always act as if in ebriation


Of feelings, thoughts, in silly exaltation,


But men, they know the "dagger" sometimes drops!


Refrain: ...


The balls, they decorate the "penetrator",


Which, after all is nice, it's bud or twig,


It hangs, and resurrects, becomes thrice greater,


While woman's organ is disgrace, no, wait, ah?


I'll not discuss this now, don't be a pig!


Refrain: ...


So that you jingle, balls, your merry singing,


From times of Hindu lingam or Greek Pan,


Announcing to the women that are bringing


With you the happiness of deeper mingling


Of sexual juices, yeah, 'cause that's the man!


Refrain:


Jingle balls, oh, jingle balls,


Hanged on cudgel long,


Means for some, for others goal,


Dinghi, danghi, dinghi, danghi, dinghi, danghi, dong,


dinghi, danghi, dong.


Nov, 2019


P.S. Ah, I have here many remarks. Let me begin with the end, in American habit. This "gh" on the last refrain does not mean that you must choke yourself with some Arabic sounds, no guys, I simply want to remind you not to read it as 'dzh' (i.e. 'dingi, daengi', what is heard in some countries, say, in Tirol); for this reason I put also "i" at the end, not your beloved "y". But the usual refrain, which repeats 6 times, and the song even begins with it, is shorter, and I wish for it to have some final, so to say outside the rhyme, "yeh", but this depends on the composer, who modifies the melody. And mark also that the stressed syllables are different in the refrain and in the normal couplets, in the refrain they are like in the original melody, i.e.: b`i-bop-b`i-bop- ..., while in the text they are: bi-b`op-bi-b`op-... .


Then I would like to confess you that I have spent one entire month in writing of this single verse, and not alternating it with some other verses, no, I just did not know what to put in it, I began with the first 2 lines of the refrain and stopped. The things went no further, and only my hard conviction that I can always invent a decently long verse made me to persist. It is true that in that time I was on a German wave, and this language poses many problems before me, I understand practically everything in it without dictionary (if written), but when trying to speak correct German I check the gender of each noun, because it turns that in 1 case of about 3 I make wrong guess. This is impossible language, all Latin nations have dropped the cases before a millennium or so, but the Germans still can't do this; the only language that can beat the German in its craziness is the ... English, though in a different way.


OK, then about the non-mango size of the balls and about their placing outside of the body, I have come, really, quite recently (in one funny etymological paper) to the conclusion that this is in order for them to allow their unrestricted growth. This has to be so, because, God or no God, but all important organs are somehow protected by bones, yet the balls are not; if you don't believe me then propose alone some other explanation.


Then to the thought about the moderation, to which teach the men their testicles, chiefly, I have come, this time, probably before a quarter of a century, and this, surely, has to be so, because the women know no restrictions for their desires, and due to this they have always unlimited desires, this is their purpose in life, to poke the men for more and more of everything.


So that you think about these things, and the women's homological (what is the right word) organ, how you bend it and twist it, does not look nice, it it exceedingly important, but the penis-lingam (-long) is a magnificent thing, no denying, and for this reason has emerged the cult to it.


And, after all, this is a nice, merry, and funny Christmas carol, especially with this my libretto, isn't it? And don't forget that I have written it in my 70 years, and in 80 I will, probably, learn to ... curse fluently in Arabic and Hindu, and in 90, well, I don't know, maybe in Swahili.


В ЛЕСУ РОДИЛАСЬ ЁЛОЧКА


(современная интерпретация)


В лесу родилась ёлочка


Как палочка стройнà,


И впору стало чтобы ей


Гордилась вся страна.


Такой была в жаре она,


В холодной зиме тож',


Такой среди дубов, рябин,


Каштанов иль берёз.


Метель её метелила,


Мороз 'ё морозил,


И хлопья снега кутали,


Оставшихся без сил.


Однажды зайка серенький


На ёлочке дрожал,


Пока внизу огромный волк


Рысцою пробегал.


А то ворона каркала:


"Кар, кар, я вижу всё,


Вон там змеиное лежит


Под веточкой яйцо."


Да вот что мохноногая,


Лошадочка бежит


И сани тянет за собой,


На них мужик сидит.


Размахивая топором


В тиши лесной орёт:


"Все ёлки-палки с'час срублю


Под корешок. Вперёд!"


Лошадочка-то хитрая,


Летит на бугорок,


И сани нàбок валятся --


Даёт ему урок!


В сугроб он головою вниз


Врастает и торчит,


Ногами машет как жучок.


Вдруг ... хохоток звучит.


Отряд из местных-то ребят


Прогуливался там,


И перед их глазами, вот,


Возник эт' тарарам.


Сбегаются к нему они,


За ноги тянут, эх!


И вытащили, хоть дурак,


Да всё же человек.


"Зачем Вы, дядя, в лес пошли


Деревья-то рубить,


Когда сажают их теперь;


Вас нужно бы побить.


Да коли пострадали, что-ж',


Обратно топорок,


Поправьте сани и домой --


Подводим так итог.


К тому-ж', кто рубит топором?


Отстали Вы, ну да!


Как вылупившегось с птеро-


-дактилева яйца.


Раз дèревца рожает лес,


То пусть те там растут,


Пока со старости вконец


Засохнут и помрут.


Несёт детишкам радости


Синтетика в наш день.


Ну ладно, мы потопали,


Ходить-то нам не лень."


11 2015


ЧУК-ЧУК -- ВЛЕЗ!


(мирскет)


Новата година на вратата чука


(щото всичко живо `умре да се чука);


да я пуснем, хора, да-н' стои навънка,


тъй кат', както гледам, в талията'й тънка.


Да смениме с нея старата година,


щото, колко може? -- всичкото омръзва;


а тя веч' очите, кат' трънак в градина


боцка, та затуй ù аз кусури връзвам.


Новата, обаче, туй е друго нещо,


смяната'й надежда, упованье, сила,


тъй че аз я яхвам, сякаш е кобила,


и потеглям с нея смело, бързо, вещо.


Тъй летата се търкалят дор' човек е жив,


и с к'во могат разкрасяват ни живота сив;


туй го казвам щот' е вярно, не щот' съм бъбрив.


11. 2019


^ ^ ^ ^ ^ ^ ^ ^ ^ ^


- - - - -


Господа читатели,


Я вроде бы отказался писать больше стихов по русски, да вот, каждый год что-то да появляется и накапливается, так что я подготавливаю следующий сборник стихов, который уже имеет название, "Мирскизы", да только он появится нескоро, наверное к 2020-му году, к моему семидесятилетию. Однако даже и когда он появится, то он будет открытым и будет дополняться через год-два, потому что это последние стихи, и даже тогда перед тем как добавить что-то к его разделам, я буду публиковать вещи сначала в это окошко. Это может быть и непривычно, но для меня становится привычным, потому что я не могу позволить себе люкс публиковать каждый стишок в отдельном файле, я просто не могу разбрасываться по мелочам. У меня и так куда больше сотни вещей, и это при условии, если вы заметили это, что мои материалы на других языках я публикую только по целым книгам, чтобы они не превалировали перед русскими вариантами, и чтобы уменьшить хотя бы число вещей.


Так что вам придётся привыкать к тому, что нужно будет хотя бы раз в месяц заглядывать и сюда чтобы проверить не появилось ли что-нибудь новенькое. А оно будет появляться через месяц-два и на трёх языках, на которых я пишу, на болгарском, русском, и английском, только что постоит там некоторое время, постоит, и потом исчезнет, чтобы уступить место новым добавлениям, учтите это! Единственное что я могу сделать, чтобы облегчить вам немного жизнь, это информировать на видном месте перед открытием этого файла (на некоторых сайтах может и добавлением в конце заголовка) о дате последнего добавления, и об языке. И так будет продолжаться пока я не отправлюсь на тот свет. То что будет добавляться как отдельные файлы это серьёзные вещи, а поэзия для меня так, отдушина. Ну, это всё.


- - - - -


Dear readers,


I have to tell you that after I have finished my early poetry I have begun to write new verses in English, and hope them to become even more than the early ones, and have found a name for my new collection of verses, "Variations On Ho-ho-ho Theme", only that it will appear not soon, probably in the year 2020, for my 70th anniversary. But even when this new book appears it will be open and will be supplemented with new things after one-two years, for the reason that these are last verses, there will be no other book; still, before adding to its sections I will publish the new pieces first here, in this window. This may seem unusual, yet for me it becomes usual, because I can't allow myself to be diverted with trifles, can't publish each verse in a separate file. I have much more than hundred pieces, and this under condition, if you have paid attention to this, that I publish in foreign languages in whole books, so that they did not prevail before the Russian variants, to decrease at least the number of the things.


So that you have to become used to this, that at least once in a month you have to look here for to check whether something new has appeared. And it will appear after one-two months and in the three languages in which I write verses, Bulgarian, Russian, and English, only that the new things will stay here for a while, and after this will disappear, in order to make place for new additions, mark this! The only think that I can do to make your life a bit easier is to inform you on a noticeable place before opening of this file (on some sites maybe even adding to the very title) the date of last addition and the language. And I will proceed in this manner until I will leave this world. This what I will add as separate files will be serious things, and the poetry for me is just so, for diversion. Well, that's all.


- - - - -


Господа читатели,


Трябва да ви кажа, че след като аз приключих с ранната си поезия, въпреки че се заричах да мина само на английски, започнах да пиша нови стихове и на български, и дори съм измислил име за новата стихосбирка, "Последно Люпило", само че тя няма да се появи скоро, вероятно към 2020-та, по случай 70-тата ми годишнина. Но дори и когато тя се появи тя ще е отворена и ще бъде допълвана с нови неща през една-две години, защото това са последни стихове, няма да има друга книга след тях; независимо от това, обаче, преди да добавя нещата към нейните раздели, аз ще ги слагам първо в това прозорче. Това може да изглежда непривично за вас, на за мен започва да става привично, защото аз не мога да си позволя да се отвличам с дреболии, не мога да публикувам всяко стихче в отделен файл. Аз имам доста повече от стотина неща, и то при положение, ако сте обърнали внимание на това, че на чужди (за руските сайтове) езици аз публикувам в цели книги, така че те да не превалират над руските варианти, да се намали поне броя на нещата.


Така че ще трябва да свиквате някак-си с това, че поне веднъж месечно ще трябва да поглеждате тук, с оглед да видите дали се е появило нещо ново. А то ще се появява през месец-два и на трите езика, на които аз пиша стихове, български, руски, и английски, само че ще постои известно време, след което ще изчезне, за да направи място за нови добавки, обърнете внимание на това! Единственото нещо, което мога да направя за да ви облекча малко живота, е да слагам на видно място преди отваряне на този файл (на някои сайтове дори като добавка в края на името) на датата на последното добавяне и езика. И ще продължавам по този начин докато си отида от този свят. Това, което ще се появява в отделни файлове, са сериозните неща, а поезията за мен е просто така, за отдушник. Ами, това е всичко.


- - - - -