# Ыижити у фронтовому мисти

Алексей Владимирович Данилов

Из опыта.

Вижити у фронтовому мiстi

Свiт не театр - дурдом; i люди в ньому - дебiли.


Передмова

Свою нову книгу "Вижити у фронтовому мiстi" я письменник почав iз перефразованого мною афоризму Шекспiра "Свiт театр i люди в ньому актори". Менi зда╓ться, що мiй афоризм пiдiйде до не╖ краще за нього. Не тому, що я розумнiший за нього, просто часи змiнилися, а разом з ними i люди, якi не хочуть бiльше бути марiонетками, а намагаються самi розпоряджатися собою та реальнiстю. Ось тiльки виходить, це у них геть погано. Хотiли якнайкраще, а вийшло, як завжди. Не будуйте планiв Наполеона - не смiшiть Бога. Отже: я написав свою нову книгу про вiйну, про тi подi╖, якi зараз вiдбуваються в нашiй кра╖нi Укра╖на.


Вiйна. Як багато для серця укра╖нського злилось,

Як багато горя i втрат у ньому озвалось.


Мiльйон непоправних втрат, сотнi тисяч укра╖нцiв, якi ви╖хали за кордон, десятки зруйнованих та окупованих сiл та мiст, тисячi зруйнованих будинкiв. Це все принесли на окупованi землi Укра╖ни сучаснi фашисти-рашисти, якi розв'язали повномасштабну вiйну. Про це не можна мовчати.


Все зло на Землi походить вiд мовчання байдужих людей.


У мо╖й новiй книзi нема╓ глибоких аналiтичних аналiзiв, як i що, призвело до вiйни, я замiнив ╖х коментарями живих очевидцiв тих подiй, якi протягом багатьох рокiв збираю до книги "Як нiби зазирнув у зливну яму", так буде простiше зрозумiти, як усе починалося. Зiзнаюся, що робота була зроблена велика, але якщо не я, тодi хто б ╖╖ написав? Мною вже багато написано нотаток, нарисiв та iнших матерiалiв про гiбридну i повномасштабну вiйну, я ╖х у книзi зiбрав во╓дино, але можливо не в логiчнiй послiдовностi, але що поробиш, йде вiйна, мо╓ мiсто щодня зазна╓ обстрiлiв i бомбардувань i вибудовувати гарний логiчний ланцюжок, не маю нi сил, нi бажання - але все ж таки я постарався зв'язати все во╓дино. Схоже, що вийшло, цiлком нормально, читати можна.


Ночами, пiд виття повiтряно╖ тривоги, канонаду i завивання рашистських ракет i шахедiв (я не йду в бомбосховище), зда╓ться напрочуд легко, зника╓ тривога, чого бути, того не минути, думки викралiзовуються чистi i яснi, i навiть, iнодi, з'явля╓ться передбачення. Не можна сказати, то воно ясне i зрозумiле - все в туманi, але за бажанням розiбрати можна, але я намагаюся особливо не вникати в та╓мницi буття - нема╓ сенсу ... все може змiнитися. Людина, особливо письменник, ма╓ зараз бути реалiстом, а не уподiбнюватися лжепророкам i вводити iнших людей в оману хибними прогнозами на майбутн╓. Якщо погоду не можуть спрогнозувати зi 100% точнiстю, то, що вже говорити про майбутн╓ людства, особливо коли до влади прийшли такi свiтовi лiдери як Трамп та Путiн, якi порушили всi мiжнароднi договори та намагаються по-новому подiлити свiт, розв'язуючи новi й новi вiйни.

Один назива╓ себе миротворцем i мрi╓ про Нобiлiвську премiю свiту, а другому нудно, йому потрiбна движуха i тому вiн тягне росiян до атомного раю. "...ми потрапимо до атомного раю, решта здохнуть...". А це як? Вiн сам розумi╓, що говорить та робить? Прислухатися до слiв Трампа i намагатися там вiдшукати логiку, взагалi нема╓ сенсу - там суцiльний туман, у кращому разi, тролiнг свiтових лiдерiв. Але свiтовi традицi╖ вiн мiцно похитнув. Цього в нього не вiдiбрати - не дурень i не шизофренiк ... хоча його ж американськi лiкарi, кажуть, що вiн хворi╓ на деменцiю в другiй стадi╖.

Пам'ята╓те про мiй афоризм, у якому я чiтко окреслив, що весь свiт i люди в ньому перебувають у дурдомi? Так чим Трамп кращий за iнших людей? Впевнений, що нiчим. За якоюсь немислимою випадковiстю, на однiй зi спiралей розвитку людства, панi Фортуна привела його до влади, ось вiн на старостi рокiв i пусту╓ ... а свiт вiд його витiвок скрипить зубами i чуха╓ться ... так само, як i вiд Путiна. O tempora, o mores!

Менi важко стримувати себе, щоб не скотитися до опису всiх тих

злодiянь, що принесли у свiт цi два нудьгуючих на старостi рокiв полiтика, але я стримаюся з тi╓╖ причини що у мене не вистачить часу i сил, це все це описувати, iсторiя сама розбереться i винесе свiй вирок, скажу тiльки, що по мо╓му. для передiлу миру та розвалу фiнансово╖ системи ╢вропи. ╢вро валюта стала сильним конкурентом нiчим не пiдкрiпленим американським доларом i як результат ╢С наказу╓ довго жити, як i НАТО. Остаточний розвал - це справа часу.

На противагу цим полiтикам окремо сто╖ть президент Укра╖ни Зеленський. Говорять, що iсну╓ негласна домовленiсть, не критикувати його пiд час вiйни. Скажу чесно, менi про це нiчого не вiдомо, я не так глибоко, як журналiст Гардон входить у полiтику та адмiнiстрацiю президента, менi вистача╓ свого спiлкування. Також кажуть, що Зеленський на п'ятому роцi вiйни почав оперятися. Як на мене повна нiсенiтниця. Зеленський прийшов у полiтику не зеленим юнаком, а актором, що цiлком вiдбувся, i що не мало важливо бiзнесменом з мiльйонним статком, який вiн сам заробив у шоу бiзнесi. Як вiн ще ма╓ оперятися? Пазурi треба точити i дзьоб i робити певнi кроки у бiк вiдновлення атомного статусу Укра╖ни. На жаль, це ╓дина гарантiя безпеки нашо╖ кра╖ни.

Чи виживе Укра╖на у цьому iсторичному буреломi? Виживе - ми укра╖нцi й не таке переживали, чого вартi роки правлiння царсько╖ iмперi╖ та в'язницi народiв СРСР. Вони канули в Лiто, а укра╖нцi вижили i наша кра╖на жива i навiть розвива╓ться, незважаючи нi на що. Протистояти Росi╖, кра╖нi озбро╓нiй балiстичними ракетами та атомною збро╓ю, перiодично завдаючи ударiв сво╖ми ракетами та БПЛу по ╖╖ територi╖ - це дорогого варте - це надиха╓ укра╖нцiв, вселяючи в нас вiру. Ми ╓динi, тому й не переможнi. Заздрю вам, мо╖ друзi, на вас чека╓ прочитання цiкаво╖ мо╓╖ ново╖ книги. Вона невелика, але така потрiбна у нашi непростi днi. Читайте iз задоволенням.

Роздiл 1

Горить та стогне Укра╖на;

I кров бiжить там, наче гнiй.

Скажи, скажи менi кра╖но.

Коли ти скинеш тягар свiй!?

То що спонукало Росiю 2014 року анексувати Крим?

Коментар iз мережi: "Крим - це споконвiчно росiйська земля... прадiди воювали ╖╖ у супостата, то вiддай. Вийми, та поклади - без анексiй i контрибуцiй ... А то ми i вас ледарiв хохлiв, по ходу п'╓си, з "неiснуючою" вашою Державою i з Кримом анексу╓мо. Ми такi, ми все можемо. Ви ж на╖внi, нам повiрили, вiддали свою ядерну зброю, а ми свою зберегли i завдяки вам же ╖╖ примножили. Так що помовчуйте ... Ви там, осторонь в ганчiрочку. Поки ми прийматимемо Крим у сво╖ "братськi" обiйми. Благо там живуть, у сво╖й бiльшостi, такi ж добрi та на╖внi люди, якi нам ще вiрять.

Ось коли ми там вiдбуду╓мо свою вiйськову базу i обживемося, ось тодi там i пiде танцювати губернiя. Ми вам у майбутньому все пригада╓мо: i укра╖нське громадянство, i навiть грошi за укра╖нськi кредити змусимо повернути нам. Ось тодi ви i порегота╓те, все до блювоти ... хто виживе. Тому, як i за нормальну медицину вашим хронiчним хворим, доведеться забути".

Пiсля при╓днання до Росi╖ по всьому Криму прокотилася хвиля смертей одиноких пенсiонерiв, якi мають нерухомiсть; у виглядi будинкiв, квартир, дач, причалiв та земельних надiлiв. Пiсля них почали пропадати вже здоровi i зовсiм не старi люди, деяких так i не знайшли, iншi ж були знайденi понiвеченими зi слiдами тортур. Кинувши все нажите роками, деякi люди, вiдчувши небезпеку, почали ви╖жджати до Укра╖ни. Iншi хитрiшi, продублювавши сво╖ документи на нерухомiсть в Укра╖нi, почали ╖╖ швидко розпродувати, а розпродавши, почали активно чекати на повернення Криму в Укра╖ну, щоб потiм знову вiджати сво╓ продане майно у нових власникiв, обдурених казкою про "росiйську весну".

На╖внi люди й тi й iншi: Крим рано чи пiзно доведеться повернути Укра╖нi та кримськi татари повернуть свою власнiсть, вкрадену в них ще за часiв Радянського Союзу. Яким шляхом? Щиро кажучи, не знаю i знати не хочу. Мо╓╖ там нерухомостi нема╓ - Бог милував, а тих, хто збудував будинки на чужiй землi (якщо вони ╖х не встигнуть продати), можна буде лише пошкодувати. Але це справа хоч i недалекого, але майбутнього,

Крим - Росiя анексувала, досягла свого. То навiщо ж росiяни, розв'язавши гiбридну вiйну 2014 року на Донбасi, продовжили ╖╖ повномасштабну версiю 2022 року в Укра╖нi? Щоб вiдповiсти на це питання, я буду змушений на деякий час повернутися назад у наше iсторичне минуле. На жаль, без цього нiяк, саме звiдти й вироста╓ корiння тi╓╖ звiрино╖ ненавистi та злостi росiян, точнiше сказати московитiв до хохлiв укра╖нцiв або як вони називають нас - малоросiв.

Дуже зручно - вони титульна нацiя, такий собi старший брат, а всi iншi ╖м пiдкоряються. А так i було. Царський уряд повсюдно просував цей курс - колонiзацi╖ укра╖нських та iнших земель. Скiльки було во╓н та повстань не вистачить пальцiв, щоб ╖х перерахувати. Чого варта Батуринська рiзанина та розгiн Сiчi. Отже, нема╓ нiчого нового пiд мiсяцем i не варто зараз питати у росiян, навiщо вони напали на Укра╖ну, тим бiльше, що вони впевненi у протилежному. Польща також перша напала на фашистську Нiмеччину, а Фiнляндiя на СРСР. Росiяни у цьому твердо переконанi та перенесли цю пропагандистську кальку на Укра╖ну. Вставляю коментар, який залишила росiянка в Iнтернетi.

"Зараз нам треба перемогти Укра╖ну, яка напала на нашу кра╖ну, випалити розжареним залiзом все те, то за 30 рокiв наробили бандерiвцi i тодi все буде добре..."

Гартованим залiзом, мабуть, це ракетами i шахедами, якими рашисти б'ють по наших мирних мiстах. А що буде гаразд? Це перетворенi на купи щебеню та смiття "звiльненi" мiста, такi як Бахмут i Купинськ? Нiчого будувати на цих територiях нiхто, звичайно, не буде. Максимум, що зроблять росiян - це вивезуть брухт. У "звiльненому" Донбасi всiх шахтарiв вивезли до Воркути, а порожнi квартири займають колонiзатори - чукчi, туркмени та чувашi та iншi представники малих народностей, те саме вiдбува╓ться i в Криму. Шахти та заводи майже всi порiзали на металобрухт. Росi╖ не потрiбна сильна промислово здорова Укра╖на. Це було зрозумiло з самого початку. Коли у 2014 роцi до нас до Запорiжжя при╖хали росiйськi представники, щоб допомогти органiзувати у нас Малоросiю, вони обiцяли нам запорожцям свою республiку ЗНР, та безлiч iнших преференцiй, але ми ╖х роззбро╖ли та поганою мiтлою вигнали з нашо╖ землi. Деякi мо╖ земляки повiрили ╖м та пiшли воювати на Донбас. Свою республiку ЗНР ╖м, звичайно, нiхто не дав зробити, так безславно i склали сво╖ голови на чужинi.

Сильною мотивацi╓ю була спроба заборони в Укра╖нi росiйсько╖ мови. Лякали, що всiх нас змусять говорити укра╖нською. Майже так само лякали свого часу кримчан, додаючи до тi╓╖ брехнi, що замiсть росiйських пельменiв ╖х застають ╖сти укра╖нськi. I багато хто в це повiрив i з радiстю побiг мiняти укра╖нськi паспорти на росiйськi та будувати барикади, проти мiфiчних бандерiвцiв якi, нiбито, мали при╖хати знищувати кримчан.

Коментар iз мережi: "Майдауни разом iз Тягнибоком (ох та прiзвище ╓пта) та партi╓ю "Свобода", нацистською органiзацi╓ю "ТРИЗУБ", та "Правим сектором" Яроша - хочуть ПIДЧИНИТИ собi ДОНБАС! ! !

При чому вони заявляють це ВIДКРИТО, а Яценюк i Турчинов роблять все, що вони скажуть! Також сьогоднi Дмитро Ярош заявив мiнiстру оборони Укра╖ни: якщо

уряд не може пiдняти армiю для походу на Пiвденний Схiд i в Крим то вiн ВИМАГА╢ видати зброю з вiйськових складiв бiйцям Правого сектору, та вони самi пiдуть i розженуть мiтинги на Донбасi, i не дадуть провести референдум про при╓днання до Росi╖. Ярош, що зовсiм страх втратив??? Треба послати до Ки╓ва росiйський спецназ ГРУ "Кажан i ЗНИЩИТИ бойовикiв! Адже американцi прислали до Ки╓ва сво╖х 300 найманцiв з BlackWater "про всяк випадок". Кажуть що вони вже й у Донецьку брали участь разом iз СБУ у захопленнi народного лiдера Павла Губар╓ва. спецназом i про бойовий клич Урраа

Зрозумi╓те, як насправдi всi росiйську армiю бояться!

Тiльки Дiмка Ярошенко цього поки що не зрозумiв...

До речi: бандерiвськi активiсти розiслали листи iз погрозами губернаторам 4-х росiйських

областей: Бiлгородсько╖, Брянсько╖, Воронезько╖ та Курсько╖. У листах написано - що цi областi Росi╖ ПОВИННI при╓днатися до Укра╖ни, або з ними особисто - розправляться. Гуцулi з Галичини, напевно, зовсiм поплутали - з ким вони розмовляють?

Ну i остання новина сьогоднi: Дмитро Ярош збира╓ться балотуватися в президенти Укра╖ни. а банду "Правий сектор" зробити партi╓ю...ДОНБАС, ви ще довго ╖х терпiтимете?"

Бандерiвцi до Криму не при╖хали, а незабаром деякi з кримчан разом iз колишнiм полковником ФСБ Стрiлком-Гiркiним висадяться десантом i опиняться в Укра╖нi, у Слов'янську, насаджуючи на Донбасi "росiйський свiт" - грабуючи, гвалтуючи та вбиваючи мирних укра╖нцiв без суду та слiдства.

Коментар iз мережi: "Вiйну нав'язану на Донбасi та в Луганську все ще називають конфлiктом, щоб ми не зiзналися собi у вiроломному нападi та загарбництвi чужо╖ територi╖.

Кремль замовник безлiчi вбивств за яких нiхто не вiдповiда╓, а виконавцiв цих вбивств називають "героями" та присуджують медалi.

I все це робиться нашим iм'ям-iм'ям росiян-тво╖м, мо╖м, його.

Заслуга Володимира Путiна в тому, що вiн нам да╓ можливiсть до кiнця дiйти i побачити, хто ми ╓.

I ми бачимо себе у дзеркалах. Ще не всi мають смiливiсть зiзнатися, що вiн бачить. Але вже багато хто виверта╓ вiд побаченого. Залиша╓ться чекати колективно╖ БЛIВОТИНИ - НАЦIОНАЛЬНО╥ ╢ДИНОЧАСОВО╥ БЛIВОТИНИ, коли виверне кожного з нас За твою неоцiненну допомогу в нашому колективному усвiдомленнi "хто ми ╓" пан Путiн, мiй самоназваний президент кра╖ни!"

Добре пам'ятаю того ранку 24 лютого 2022 року, якого росiяни без оголошення вiйни почали бомбити i обстрiлювати мирнi укра╖нськi мiста та села. У мене в квартирi зiбралася вся моя сiм'я з дiтьми та онуками, ми всi вискочили у пiд'╖зд на перший поверх, там бiля закритого пiдвалу зiбралися майже всi сусiди. Менi довелося розкрити пiдвал, але крiм смiття i труб там нiчого не було - нiякого притулку, адже всi знали, що буде вiйна, але мiська адмiнiстрацiя не обладнала жодних бомбосховищ, залишивши мешканцiв вiч-на-вiч iз рашиськими ракетами та шахедами, а вони, тiльки хiба що тiльки по головах не ходили. Уявiть обстановку - нiч, канонада, десь вибухають ракети - плач та iстерика дiтей та жiнок i це все на майданчику першого поверху. До пiдвалу нiхто не пiшов - завалить не виберешся. Дочекалися ранку, зiбрав я сiмейну раду i ми вирiшили вивозити дiтей та онукiв за кордон.

Сказано, зроблено - вiдправили ми з дружиною доньку з онуками до ╢вропи, сина з онуком до Ки╓ва. Згодом продали всю нерухомiсть, квартири та машини. Зараз у них все добре, навiть сваха ви╖хала i зараз проходить лiкування в Нiмеччинi, а не тремтить вiд страху в Укра╖нi, у сво╖й квартирi. Хоча, що там казати: гiркий хлiб чужини. Може, тому я туди i не ╖ду. А може, все-таки варто ви╖хати? Можу, якщо вже так сильно припече, ви╖хати за кордон i жити там на допомогу та продавати сво╖ картини. Вибiр кра╖н великий.

Вчора я ранiше лiг спати. Нема╓ сенсу працювати до пiвночi, а потiм лягати спати, тому що сигнал повiтряно╖ тривоги все одно розбудить о другiй годинi ночi. Сьогоднi сирена пiдняла мене о пiв на першу ночi, потiм вона вила о пiв на четверту ночi i завила о п'ятiй годинi ранку.

Вона не просто ви╓ - чутно вибухи - це працю╓ наше ППО, яке збива╓ рашистськi дрони та ракети.

Дай Бог - нашим захисникам неба, здоров'я та наснаги. А нам терпiння, бо почина╓ться новий день, а о дев'ятiй ранку знову зави╓ тривога i тi, хто не встиг отримати консультацiю чи довiдку у пенсiйному фондi, вiддiлi соцiального захисту чи в iнших мiсцях, де надають подiбнi послуги, тих чиновники виштовхають на вулицю, а самi будуть вирiшувати сво╖ справи - ходити по магазинах, пити чай з кавою або просто вiдпочивати. Повiтряна тривога триватиме щонайменше двi години до обiду i приблизно стiльки ж часу пiсля ... багато особистих справ можуть чиновники за цей час зробити. А вiдвiдувачi, вiрнiше прохачi? А вони можуть йти додому або в притулок, кому, що до вподоби, або ближче. Я третього дня простояв пiд пенсiйним фондом з дев'ято╖ до одинадцято╖ години i, не дочекавшись вiдбою тривоги, пiшов додому. Наступного дня я був пiд пенсiйним фондом о сьомiй ранку i до дев'ято╖ встиг отримати довiдку, це у чиновницi зайняло десять хвилин, протягом яких вона нетерпляче смикалася в очiкуваннi повiтряно╖ тривоги. Вона не дочекалася, але дочекалася iнша чиновниця у вiддiлi соцiального захисту, куди я збирав довiдки, щоб отримати матерiальну допомогу. Справа в тому, що я пiсля перебування в лiкарнi, купiвлi лiкiв та виплати комунальних платежiв зазнавав матерiальних труднощiв, грошей не було вiд слова взагалi. I тому я вирiшив поправити сво╓ матерiальне становище, попросивши матерiальну допомогу у вiддiлi соцiального захисту, маю право як iнвалiд армi╖. Право попросити маю, а отримати - нi. Через те, що грошей на матерiальну допомогу для оздоровлення iнвалiдiв армi╖ вже не дають. Наша мiськрада прийняла становище матерiально╖ допомоги, за яким сiм'╖ у яко╖ дохiд становить понад 3 800 гривень, вiддiл соцiального захисту у матерiальнiй допомозi вiдмовля╓. А у мо╓╖ родини двi мiнiмальнi пенсi╖ цю суму перевищують, значить повз касу. Так само як iз гуманiтарною допомогою, яку чиновники мiськради благополучно продали. За чотири роки менi iнвалiду армi╖ так жодного разу не дали гуманiтарку. "Iдiть до церкви, там ма╓мо дати", - вiдповiла на мо╓ запитання про гуманiтарку чиновниця. "Час зараз такий - вiйна, люди воюють". "А чого ж ви сидите в розкiшному кабiнетi i не вою╓те?", - Запитав я, на що природно не отримав вiдповiдi. Отак я iнвалiд армi╖ в Укра╖нi залишився майже без засобiв для iснування, якби не допомога вiд родичiв та дiтей, зовсiм було б погано. Ну, добре менi вже багато речей не треба, не можна менi з мо╖ми болячками, ╓ i багато продуктiв. Можу я не платити i комуналку ... перетопчуться. Але поки що дають субсидiю - оплачую. Менi страшно подумати про те, що чека╓ на тих хлопцiв, хто, отримавши калiцтва на вiйнi, змушений жити на злиденну пенсiю iнвлiда армi╖. Зараз ╖м щось платять, а потiм, коли грошi будуть перенаправленi на новi потоки, а ╖х обов'язково там украдуть, ╖х вiдправлять пiд церкву...або вони пiдуть, як свого часу пiшли ветерани афганцi, до бандитiв. I горе буде тим, хто накравшись, зустрiнеться ╖м на шляху. (У голiв МСЕК перiодично знаходять пiд час обшукiв мiльйони ╓вро та доларiв, одержаних хабарами). А вони обов'язково зустрiнуться. Бо все повторю╓ться. Карму ще нiхто не скасовував. Чи менi страшно жити пiд час вiйни в Укра╖нi? Скажу чесно - страшно, хоч уже й звик. Не дуже заспокою╓ i зброю, яку маю. I завалювало мене в пiдвалi гаража i обгорiв я, рятуючи сво╖ картини у музе╖ "Мужнi люди", який ми буду╓мо в Розумiвцi. Сильно бомбардують Розумiвку. У мого товариша фермера всi страуси та кури загинули, а в мене частина картин згорiла, але бiльшу частину я все-таки врятував i переправив до Нiмеччини. Запорiжжя стало фронтовим мiстом. Вiд мого будинку за два кiлометри сто╖ть блок-пост, який ми будували: рили окопи та блiндажi, тягали мiшки з пiском, зварювали та встановлювали протитанковi ╖жаки та бетоннi зуби дракона, перекривали трасу бетонними блоками. На вiйнi, як у вiйнi.

Роздiл 2

Вiйна.

Хто б сказав менi ранiше, що Росiя воюватиме з Укра╖ною нiколи б не повiрив, вирiшив би, що людина та хвора. Адже менi казали на початку нульових, що мiж Росi╓ю та Укра╖ною буде вiйна. Сказав менi це мiй товариш пiдпри╓мець Мiхалич, який був родом з Росi╖, якщо не помиляюсь, народився вiн на Камчатцi i осiв у Запорiжжi одружився i мотався по вiдрядженнях, ремонтував по Союзу енергопо╖зда, поки не отримав квартиру та осiв, став пiдпри╓мцем. Вiн був собачником, як i я, на тому ╜рунтi ми з ним i потоваришували. Сказав, нiби мiж iншим, я навiть на це не звернув увагу, подумав, що жарту╓. Не жартував. Звiдки знав? Видно давно до цього йшла в Росим пiдготовка, а там там жили родичi. Росiян обалванiвали i прищеплювали ненависть не лише до само╖ кра╖ни Укра╖ни, а й до укра╖нцiв, якi проживають на ╖╖ територi╖. Коли Росiя окупувала Крим залiзла на Донбас, що почало творитися в соц. мережах - народ збожеволiв. Ненависть бiла через край.

Коментарi з мережi:

"Бiднi укра╖нцi, жертви русофобi╖! Вам постiйно вселяють, що росiяни дуже агресивнi та ненавидять усiх i вся, i насамперед Укра╖ну. Насправдi росiяни ненавидять фашистiв, нацистiв та iншу бандерiвську наволоч, а до нормальних людей ми ставимося дуже нормально. I як ми можемо ненавидiти укра╖нцiв, якщо у кожного з нас в Укра╖нi ╓ родичi та друзi? Влада (полiтики) та звичайний народ - от двi великi рiзницi!"

"... при╖дь до мене на "Схiдний" (Марiуполь), сволота i я, разом з iншими, iз задоволенням розповiм тобi про "братську" росiйську любов, засновану на ракетах Б.М-21 (у простолюдi "Град), випущених по мо╓му району 24.01.15 з боку окупованого... поговориш iз родичами загиблих (╖х 31 людина) а так само з пораненими (╖х бiльше 100) .... i тодi ми разом з тобою помiрку╓мо на тему "братських вiдносин" та iншо╖ лабуди .... тiльки боюся, ти дiзна╓шся про себе i сво╖х батькiв багато цiкавих фактiв .... "

"Дилета, гнила антисемiтка та укра╖нофобка, яка назива╓ добрий ╓врейський народ жидами, а добрий укра╖нський народ, в якому нема╓ i близько русофобi╖ Степана Бандери до росiйсько╖ мови, "бандерiвцями", справжнiми фашистами, на справах, ╓ укра╖нофобнi сепарати Донецьк укра╖нофобною "шваллю", такою, як ви, що розв'язала криваву вiйну на землi Укра╖ни путiнською збро╓ю.

Ось ви всi - справжнi нацисти, якi ненавидять все укра╖нське, не визнають укра╖нську нацiю рiвною росiйськiй, а укра╖нська мова дорiвню╓ росiйськiй, не визна╓ держави Укра╖на в рамках визнаних самою Росi╓ю та всiм свiтом кордонiв.

Жалюгiднi моральнi виродки нацистсько-фашистськi, що живуть у середньовiчнiй дикостi, як нiмецькi фашисти Гiтлера, якi прагнуть захоплювати територi╖ iнших держав".

У Росi╖ всi мо╖ знайомi, родичi, куми, друзi, товаришi по службi, раптом "прозрiли", стали ура-патрiотами, стали сторонами свого "президента свiту" i розглянули в менi бандерiвця i фашиста, не залишилася осторонь i моя сiм'я. Виявилося, що ми зрадники, якi зрадили росiйську православну церкву, дiдiв, що за нас воювали i бомбимо Донбас, розпинаючи живцем хлопчикiв у трусиках. Ще вчора ми допомагали ╖м будувати свiй бiзнес у Криму, вони при╖жджали до нас у гостi, а вже сьогоднi ми для них, раптом, стали лютими ворогами та ще й заздримо ╖м, особливо ╖хньому президенту. Дивнi для тво╖ господи. Кого Бог хоче покарати, того вiн позбавля╓ розуму.

Деякi з мо╖х товаришiв по службi пiшли ще далi, на форумi ветеранiв флоту вони створили трибунал i колишнi радянськi офiцери, тi, що порушили присягу i здали СРСР, засудили мене до розстрiлу. Тим же шляхом пiшли й деякi росiйськi письменники, якi до Кримських подiй прийняли мене до сво╓╖ спiлки письменникiв, а потiм внесли до розстрiльного списку.

Коментар iз мережi: "Дума╓те видалять? Знаю, що видалять i можливо "забанять".

Але iнакше не можу...

Отже:

В'ячеслав Киричок

"кат"

Алiк Данилов

Ю.Брагiн

Юрiй Адамович Мельник

Ельфiйська принцеса (англ.)

Новий друг

Iжиця

Алiса Сан

Асадчих

Хабiба

Iгор Денисюк

Друзi, додайте у коментарях, нехай бачить читач цю шоблу!"

"Алiк, вони зайнятi складанням розстрiльного списку. Весь ╖хнiй колiр - напоказ. Блиск i злиднi... угу, тi самi".

"Я в курсi. I що цiкаво вже не перший рiк. В одному вони мають рацiю, таку кiлькiсть нотаток, присвячених Дню Перемоги: на Фабулi ще не було. Я маю на увазi правдивих нотаток. I це тiшить. Я ще застав у живих ветеранiв першо╖ свiтово╖, якi багато чого розповiдали. Застав i iнвалiдiв "самоварiв".Ховiв i наших загиблих хлопцiв у Сирi╖...Зараз у нас в Укра╖нi пала╓ Донбас, I вже сини тих, з ким ми виконували свiй iнтернацiональний обов'язок, там гинуть i стають iнвалiдами.Сумне це видовище - бачити молодих хлопцiв на кiстцi.

Вони мене, швидше за все, тому i внесли до свого списку.

"Я в курсi. I що цiкаво вже не перший рiк. В одному вони мають рацiю, тако╖ кiлькостi нотаток, присвячених Дню Перемоги: на Фабулi ще не було. Я маю на увазi правдивих нотаток. I це раду╓. Я ще застав у живих ветеранiв першо╖ свiтово╖, громадянсько╖ во╓н, якi багато чого розповiдали. Сирi╖...Зараз у нас в Укра╖нi пала╓ Донбас, I вже сини тих, з ким ми виконували свiй iнтернацiональний обов'язок, там гинуть i стають iнвалiдами. "дядько Петя" спить i бачить, як розстрiлюватимуть п'яту колону лiберастiв,

Блажен, хто свiт цей вiдвiдав.."

Залишився я в Укра╖нi та не перейшов на бiк "росiйського свiту", не став колаборантом. Адже мiг, ну дуже сильно мене в Криму агiтували за "кримську весну", навiть обiцяли якесь козацьке звання дати, шашку та коня. Вiдмовився i став лютим ворогом. А колишнiй кум перейшов, повернувся до козакiв i зараз бiга╓ у Кримськiй самооборонi, чи не осавулом. Стежить за порядком, вислугову╓ться - викорiню╓ iнакодумцiв та бандерiвцiв. Був в Укра╖нi пiдпри╓мцем, господарем сiмейного пансiонату, а на старостi рокiв, у Росi╖ став полiца╓м.

Багато доль поламав "росiйський свiт", багатьох звiв у могилу. Росiйськi пропагандисти недаремно ╖дять свiй хлiб. Конвей╓р смертi змащений брехнею працю╓ безупинно, обдурюючи i зомбуючи росiян, кидаючи ╖х у пекло вiйни, де вони гинуть тисячами. Ки╖в, який вони мрiяли взяти за три днi, взяти ╖м не вдалося, довелося, пiдтерши кривавi соплi - вiдступити. А з яким шиком йшли ╖хнi колони, чи не пiд барабанний бiй, як капелiвцi - полiца╖, навiть, поряд iз собою везли... i кийки.

Колона росiйських окупантiв, розмiнованими укра╖нськими зрадниками дорогами та Чингарськими мостами дiйшла до Василiвки, захопивши Каховську ГРЕС та Запорiзьку АЕС. Кажуть, що вони не дiйшли до Запорiжжя через вiдсутнiсть палива. Поки вони його дочекалися у Запорiжжi, що пiдiйшли укра╖нськi вiйська та самооборона, оргазували ╖м гiдну зустрiч - розбили колону та вмили окупантiв кров'ю. Запорiжжя без бою не здалося i квiтами ╖х не зустрiло... як комусь хотiлося. Адже хотiлося.

Деякi мо╖ знайомi не хотiли воювати з окупантами, мотивуючи це тим, що вони разом з ними навчалися у вiйськових училищах i воювали в Афганiстанi. Помилка. Росiяни прийшли до нас в Укра╖ну не звiльняти росiян, якi тут проживають, вiд якихось мiфiчних фашистiв i бандерiвцiв, а грабувати i вбивати. Подi╖ у Бучi яскраво показали, з яким "росiйським свiтом" вони прийшли. Таке вони приготували всiм укра╖нцям без винятку - тортури, пограбування, з╜валтування та вбивства. Така скрiпна суть росiян. З ними неможливо нi про що домовитися - обдурять та зрадять, вони розумiють лише мову сили. Навiть зрадникiв та колаборантiв, якi ╖м прислуговують, вони згодом лiквiдують як небезпечних свiдкiв сво╖х вiйськових злочинiв. Тому тi, хто зрадив один раз, зрадять i вдруге. Та й партизани. i фахiвцi ГРУ не сплять, багато хто з колаборантiв наказали довго жити i вирушили в пекло на концерт до Кобзона. Багато ╖х там уже. Iншим, такий шлях ще належить пройти. Не варто ╖м тут затримуватись. I ось що цiкаво, майже всi тi з ветеранiв афганцiв, хто не хотiв воювати з росiйськими окупантами, пiсля тяжких хвороб вiдiйшли в iнший свiт. Чому? А мiй друг, ветеран афганець, який ма╓ свiй центр патрiотичного виховання та музей, Бойко, вже багато рокiв славно вою╓ проти руцьких окупантiв i мрi╓ привезти як трофей зiрочку з кремблю. I мiчман у вiдставцi Гармаш смiливо вою╓, захища╓ Укра╖ну. А запорожець, колишнiй мiчман Вергiла, зрадив свою кра╖ну i слугу╓ росiйським олiгархам. Написали, що вiн здох як пес шелудивий. I так бува╓.

Завила повiтряна сирена. Час о пiв на четверту ранку, бомбять за розкладом ... пiддонки. Мабуть, у цьому рашистiв порядок, як i у фашистiв, понад усе. Треба перерватися. Пiду, вiдпочину.

Полетiли. Щось наше ППО збило, щось упало на мiсто. Видно стовпи диму, ге-то гуркотить канонада i чути пострiли. Йде вiйна. Запорiжжя - фронтове мiсто. Вою╓ i трима╓ оборону. На вулицях мiста ходять одягненi у вiйськову форму люди, якi не зумiли ви╖хати свого часу за кордон, та патрiотично налаштованi цивiльнi. Вулицi на╖жачилися ╖жаками та барикадами з мiшкiв з пiском. Почали роздавати бiля цирку всiм бажаючим автомати та жителям фронтового мiста Зепорiжжя нiчого не залишалося, як змирившись iз цi╓ю обставиною вчитися воювати i якось уживатися з цi╓ю суворою реальнiстю.

Чи легко жити у фронтовому мiстi? Зараз терпимо. Магазини, лiкарнi та аптеки працюють у звичайному режимi, повального дефiциту та шалених цiн нема╓. Комунальнi служби справляються зi сво╖ми обов'язками - вивозять смiття, подають електрику та воду, волонтери допомагають мешканцям, усувати наслiдки бомбардувань. А в першi днi вiйни цього не було. Аптеки та магазини було закрито, а цiни на продукти на базарах валили з нiг. Не було кому працювати, нi торгувати - багато укра╖нцiв у панiцi бiгли за кордон, iншi пiшли воювати. Потiм деякi з тих, хто ви╖хав, повернулися. Гiркий хлiб чужини. Будинки та стiни допомагають.

Ми з дружиною нiкуди не ви╖жджали, хоч нас i звуть до себе дiти. При╖жджай тату, тебе тут безкоштовно лiкуватимуть. Боюся, що з мо╖ми купами болячок ╓вропейська медицина не впора╓ться. Так, що я поки що тут полечуся i повоюю.

Чи укра╖нськi пенсiонери можуть вижити пiд час вiйни? Чи не так хороше питання? На нього можна вiдповiсти коротко - нi. А можна вiдповiсти бiльш розширено - простому укра╖нцю похилого вiку (пенсiонеру), вижити в Укра╖нi пiд час вiйни, без сторонньо╖ допомоги практично неможливо. I це буде чесна вiдповiдь.

Зi мною можуть не погодитися, тому щоб не ходити далеко, спираючись на свiй житт╓вий досвiд, спробую аргументовано об╜рунтувати свою вiдповiдь.


П'ятий рiк я iнвалiд армi╖ виживаю в екстремальних умовах у фронтовому укра╖нському мiстi Запорiжжi. Так, як менi вда╓ться виживати зараз щодня пiд бомбежками та обстрiлами? Скажу отру╓но жити важко, але в принципi, якщо дотримуватися вироблених особистим досвiдом правил виживання, знати сво╓ мiсто, не вiдключати iнстинкт самозбереження, спускатися в пiдвали i в бомбосховища пiд час повiтряно╖ тривоги, то можна i до вiйни звикнути. Хоча i не бажано. Але що поробиш - людина така бездуховна iстота, що звика╓ до всього.


Я не обмовився, коли назвав людину бездуховною iстотою, так вона ╓ насправдi. Потрапивши в екстремальнi умови проживання, людина, як i домашня свиня швидко дича╓ i хоча не змiню╓ кольору шкiри, але як кабан, кардинально змiню╓ свою поведiнку - ста╓ агресивною та все╖дною. В екстремальних умовах озвiрiла людина, забуваючи про етикет, не роздумуючи застосову╓ силу. Спочатку жити, потiм фiлософствувати. Пiд час голоду справа може дiйти i до канiбалiзму, як було неодноразово протягом усi╓╖ недовго╖ радянсько╖ iсторi╖. Пiд час вiйн та голодувань ╖ли i не лише дiтей та старих, але й усiх тих, хто не мiг чинити опору людожерам. А тому пiд час вiйни треба пам'ятати, що нормальнi людськi закони здебiльшого не працюють i той прав у когось в руках зброя... бажано вогнепальна. Спочатку стрiляють, а вже потiм тi, хто вижив, домовляються. Такi суворi реалi╖ вiйни. Тi, хто не готовий жити за цими правилами - або одразу гинуть, або тiкають iз кра╖ни.


Повторюся - п'ять рокiв я зi сво╓╖ кра╖ни нiкуди не бiжу, прийняв вiйну i живу за ╖╖ жорстокими поняттями та правилами.


Розумiю, що для багатьох нормальних людей i всiх тих, кого ще не торкнулася вiйна, це може здатися дикiстю, варварством i середньовiччям. Але, чи не ╓ таким самим варварством i сама вiйна? Перш нiж дати вiдповiдь - подумайте добре.


Наведу приклад, якщо ви iнвалiд колясочник або молода матуся з коляскою переходите дорогу, а на цю дорогу на величезнiй швидкостi ви╖хала вiйськова технiка, то безглуздо продовжувати переходити дорогу в надi╖ на те, що вiйськовi дотримуватимуться правил дорожнього руху i вас пропустять. Вiйськовi пiд час вiйни зазвичай мирних жителiв не помiчають, якщо ╖х не треба пограбувати або поставити перед собою живим щитом. На вiйнi - грабують усi. Хтось бiльший, хтось менший, але грабують i крадуть усi. Це назива╓ться - трофе╖ ... свята справа -; la guerre comme; la guerre.


Однi тому, що вони зазнають поневiряння i ризикують сво╖м життям когось звiльняючи, а iншi так само ризикуючи життям, когось захищають вiд визволителiв... а крайнiми залишаються мирнi жителi, якi, на думку вiйськових, живуть пiд час вiйни. ╥х можуть i вбити, щоб не чинили опiр або не було свiдкiв пограбування та насильства. Як слiд вчинити людям, щоб залишитися живими? Поставте себе i мiсце вiйськових i мiсце мирних жителiв. Помiркуйте.


Менi трохи легше, тому що я свого часу був вiйськовим, який виконував мiжнародний обов'язок у гарячих точка,а зараз я мирний житель, навiть iнвалiд у якого крiм аналiзiв i взяти особливо нiчого...хiба що досвiд виживання. Але й вiйськовим, нi полiцейським краще зайвий раз пiд гарячу руку не потрапляти. Збити можуть ненароком i не помiтять. Тому що вони нас захищають i дивитися на всi боки по дорозi ╖м особливо нiколи.

Отже: одного ранку я прокинувся вже у воюючiй кра╖нi. I опинився перед проблемою дефiциту не лише продуктiв, а й усього, що потрiбно для нормального життя. - сiрникiв, мила, лiкiв та багато iншого вiд чого залежить нормальне життя i все вiд того, що комусь захотiлося мою кра╖ну денацiоналiзувати та демiлiтаризувати. Простiше кажучи, комусь не подоба╓ться, як ви розмовля╓те та як ви живете. Тому вас треба (попередньо вiдiбравши все ваше майно i грошi), знелюднити i перетворити на безсловесну худобу, а якщо людина чинитиме опiр, то i знищити. Це у розумiннi визволителiв, мабуть, i ╓ свобода, яку вони принесли на штиках.

Потрiбно це усвiдомити, бо без розумiння того, що до мо╓╖ кра╖ни прийшов окупант, вижити не вдасться. Треба зробити вибiр. I розумiти, що будь-яка спiвпраця з окупацiйною владою призведе до загибелi - згодом колаборантiв знищують партизани, або самi окупанти, як непотрiбнi свiдки сво╖х вiйськових злочинiв. Так що залишатися на окупованiй територi╖ нема╓ жодного сенсу.

Якщо до вашого мiста чи iншого населеного пункту зайшли окупанти або дуже близько до нього пiдiйшли, треба негайно звiдти ви╖жджати (не треба думати про героя, не той випадок) - це гарантовано вряту╓ вашу родину вiд загибелi. Краще, звичайно, вивозити за кордон чи захiднi областi Укра╖ни, самi ж потiм можете повернутися до свого фронтового мiста. Як це зробив я, але сiм'ю треба вивозити. Там вони точно не пропадуть, а тут вони опиняться у владi вiйни та ╖╖ безжалiснi закони...i не факт, що ви зумi╓те ╖х врятувати. Прикладiв, коли окупанти в Укра╖нi вбивали чоловiка та ╜валтували дружину та його дiтей, чимало, повторюватися не ма╓ сенсу.

Повернутися додому мене змусили сiмейнi обставини, важко хворiла моя мама, а про не╖ треба було дбати. А це скажу я вам, за вiдсутностi нормально╖ медицини та лiкiв, не так просто робити. Багато лiкарiв iз мiста по╖хали, когось закликали, мiсця у лiкарнях зайнятi пораненими, тож виживання хронiчно хворих та iнвалiдiв - справа рук самих хворих. Треба вiддати належне нашим аптекарям, з мiста вони не по╖хали та аптеки не позакривали, але цiни на лiки сильно пiднялися i добре, що вони з'явилися (на початку вiйни ╖х взагалi не було), навiть працю╓ державна програма та ╓ деякi безкоштовнi лiки. Це дуже допомага╓ в лiкуваннi. Кажуть, що на окупованих територiях цi програми не працюють, особливо тяжко з iнсулiном i хворi вмирають як мухи. Чомусь я в це вiрю. Тому й кажу, що залишатися на окупованих територiях нема╓ жодного сенсу. Без лiкiв не лише хронiчнi хворi не виживуть, а й дiти.

Велику допомогу надають благодiйнi фонди та органiзацi╖. Якщо ви до вiйни були гордою людиною i гидували жалiтися, вам треба забути про те, що просити погано i що хтось до вас прийде i щось вам сам дасть. Чи не прийдуть i не дадуть. Вам треба самому забувши про гордiсть, ходити по органiзацiях видачi соц. допомоги i просити, просити, просити, ста╓ в черзi по роздачу гуманiтарки i, забувши про сво╖ болячки годинами в них вистоювати... i не факт, що вас на це вистачить.


Просiть, але не перетворюйтеся на бомжа, не побирайтеся по смiтт╓вих контейнерах, там крiм макулатури та iншого брухту можна пiдчепити заразу, яко╖ вам не так просто буде позбутися. Не пiднiмайте нiчого iз землi - це можуть бути мiни сюрпризи, якi розкидають диверсанти, щоб сiяти панiку. Якщо буде зовсiм туго, одягнiть сво╖ радянськi нагороди i сядьте у переходi чи метро з простягнутою рукою. У нас добрий народ подадуть завжди. Соромитися нема чого - ви iнвалiд армi╖, нехай буде соромно тим, хто вигнав вас на паперть жебракувати.

На отриманнi гуманiтарно╖ допомоги слiд зупинитися докладнiше. Це того варте. Почати треба з того, що нiхто без документiв, де буде зафiксована ваша прописка, або що ви бiженець, який перебува╓ на облiку в тому районi, де вида╓ться ця допомога, вам нiчого не дадуть. Без папiрця ти й на вiйнi кошеня. Але навiть iз документами не факт, що отрима╓те. Зi свого досвiду - я двiчi змiг ╖╖ отримати, а один раз нi, хоча i простояв у черзi два рази пiвдня. I це при тому, що я зайнявши чергу о третiй годинi ночi (у цей час був комендантський час) був уже в третiй сотнi. Пакетiв було п'ятсот, але ╖х вистачило на сто п'ятдесят чоловiк, як зна╓те менi не вистачило, що говорить про те, що мафiя безсмертна. Хтось забрав у дзьобi та мою гуманiтарку. Вирiшивши бути розумнiшою, я зайняв чергу опiвночi, у нас жива черга з нуля годин i номера пишуть на долонях, був я вже в другiй сотнi i радiсно потираючи долонi дiстав до вiдкриття бiблiотеки де ╖╖ видавали, але ... вийшла вальяжна дама i оголосивши, що видача гуманiтарно╖ допомоги вiдклада╓ться, повiс, бухти. На папiрцi було написано, що про видачу гуманiтарки буде повiдомлено додатково. Ким i коли - не вказувалося.

Пiдтерявшись цi╓ю обiцянкою, ми розiйшлися добувати ╖жу в iнших мiсцях. Благо, що свiт не без добрих людей i по╖сти можна i при цервах, та евакопунктах. Благо, що свiт не без добрих людей i по╖сти можна i при церквах, Червоному Хрестi та евакопунктах. Питання в тому, що про свою виразку вам на час вiйни доведеться забути i ╓, що дають або що вдасться добути самому на покинутих дачах та городах. Та вам доведеться обзавестися рюкзаком i лопатою i перетворитися на збирача дарiв природи. Березова кора, дрiбно розмелена, вiдмiнно йде в суп або в тiсто на оладки. Щавель, кропива у борщ чи суп. Якщо ви перебороли свою природну гидливiсть, можете ловити жаб, голубiв, горобцiв та iншу живнiсть, яку до вас ще не виловили бомжi переселенцi.


Чи варто здавати свою квартиру переселенцям? Це вже на вашу особисту розсуд. Однi кажуть, що не варто, вони можуть у будь-який момент зiрватися i, прихопивши iз собою частину майна та ключi вiд квартири зникнути у невiдомому напрямку, iншi ризикують та здають. Менi вiдомi випадки, коли люди здавали не всю квартиру, а частину - жили самi в нiй, а кiмнату чи кут здавали та отримували не лише грошi, а й харчувалися з переселенцями, якi влаштовувалися на роботу та отримували не лише гуманiтарну допомогу, але грошовi перекази вiд благодiйних фондiв та родичiв з-за кордону. Але це досить рiдко. Маються на увазi грошовi перекази, але трапляються й такi подарунки долi, менi кiлька разiв iз цим щастило, все залежить вiд удачi та наполегливостi. Вiйна, якщо ви хочете вижити, змусить вас рухатися. Хоча це дуже важко, особливо на старостi рокiв, iз хворою мамою на руках та iнвалiднiстю. I якщо ви дума╓те, що пiд час вiйни вам вдасться розслабитися i не ходити на роботу, ви глибоко помиля╓теся, вам доведеться крутитися з ранку до комендантсько╖ години i сумно згадувати про той час, коли ви працювали та отримували гарантовану зарплату.


Добре, якщо ви зна╓те самогоноварiння i можете з просто╖ табуретки вигнати самогон, це вам дуже допоможе у вашому виживаннi. I ще краще, якщо ви можете його вигнати без апарату, проточно╖ води i цукру. Якщо не можете - вчiться, поки ╓ така можливiсть, тому що спиртне в наш непростий час, ╓ однi╓ю з найбiльших цiнностей. За нього можна навiть виторгувати людське життя або вiдправити на той свiт окупанта. Але це вже iз партизанського руху. Я ж пишу про iнше. Спиртне та тютюн - це те, що завжди буде в цiнi. Можна навчитися самому робити самокрутки - я зараз не курю, але свого часу я ╖х зробив чимало. Тютюн - це сiмейство пасльонових i отже нiкотин ╓ практично в будь-якiй рослинi того сiмейства. Тож поле для експериментiв величезне. Про коноплi не пишу, хоча кажуть що ╖╖ курять, але мабуть на любителя. Нiколи ╖╖ не курив, хоч i провiв на Близькому Сходi та Африцi майже три роки.


Займiться торгiвлею. Продавайте все, що ви накопичили зв сво╓ довге життя. Книги, статуетки, картини та iншi милi вашому серцю дрiбнички пiд час вiйни не мають практично вам жодно╖ цiнностi, але вони допоможуть вам вижити. Пам'ятайте, якщо комусь погано, то обов'язково знайдуться тi, кому добре i вони куплять вашi картини та антикварiат. Що вдi╓ш, кому вiйна, а кому мати рiдна. Це вже так ведеться у життi. Якщо у вас ╓ машина, ви можете на нiй таксувати або перевозити щось. Якщо вона у вас не працю╓, продайте ╖╖, вам буде за що спочатку купувати продукти та медикаменти. Купуйте уживаний мопед або велосипед, його вам цiлком вистачить для того, щоб ╖здити на рибалку чи дачу.

Тримайте завжди у себе вдома тривожну валiзку з лiками, грошима та документами. Не сумку, не рюкзак, а саме стара добра радянська валiзка з якою ви ╖здили в пiонертабiр i яка у вас багато рокiв припадала пилом зi старими фотоальбомами на антресолi. Вiн зроблений на вiки i в разi чого на нього можна буде сiсти в пiдвалi чи бомбосховищi. Барсетку з грошима та документами бажано не носити, для них пошийте собi зi шкiри невеликий мiшечок (типу кисет) i носите його на сво╖х грудях. Зручно, практично i завжди пiд рукою.

Благо, свiт не без добрих людей i по╖сти можна i при церквах, Червоному Хрестi та евакопунктах. Питання в тому, що про свою виразку вам пiд час вiйни доведеться забути i ╓, що дають або що вдасться добути самому на покинутих дачах та городах. Але вам доведеться обзавестися рюкзаком i лопатою i перетворитися на збирача дарiв природи. Березова кора, дрiбно розмелена, вiдмiнно йде в суп або в тiсто на оладки. Щавель, кропива у борщ чи суп. Якщо ви подолали свою природну гидливiсть, можете ловити жаб, голубiв, горобцiв та iншу живнiсть, яку до вас ще не виловили переселенцi.


Чи варто здавати свою квартиру переселенцям? Це вже на вашу особисту розсуд. Однi кажуть, що не варто, вони можуть у будь-який момент зiрватися i, прихопивши iз собою частину майна та ключi вiд квартири, зникнути у невiдомому напрямку, iншi ризикують та здають. Менi вiдомi випадки, коли люди здавали не всю квартиру, а частину жили самi в нiй, а кiмнату чи кут здавали та отримували не лише грошi, а й харчувалися з переселенцями, якi влаштовувалися на роботу та отримували не лише гуманiтарну допомогу, а й грошовi перекази вiд благодiйних фондiв та родичiв з-за кордону. Але це дуже рiдко. Маються на увазi грошовi перекази, але ╓ й такi подарунки долi, менi кiлька разiв iз цим щастило, все залежить вiд удачi та наполегливостi. Вiйна, якщо ви хочете вижити, змусить вас рухатися. Хоча це дуже важко, особливо у старостi рокiв, з хворою мамою на руках та iнвалiднiстю. I якщо ви дума╓те, що пiд час вiйни вам вдасться розслабитися i не ходити на роботу, ви глибоко помиля╓теся, вам доведеться крутитися з ранку до комендантсько╖ години i сумно згадувати про той час, коли ви працювали та отримували гарантовану зарплату.


Добре, якщо ви зна╓те самогоноварiння i можете iз простого табурету вигнати самогон, це вам дуже допоможе у вашому виживаннi. I ще краще, якщо ви можете вигнати його без апарату, проточно╖ води та цукру. Якщо не можете - вчитеся, поки ╓ така можливiсть, тому що спиртне в наш непростий час ╓ однi╓ю з найбiльших цiнностей. За нього можна навiть виторгувати людське життя чи вiдправити у свiт окупанта. Але це вже iз партизанського руху. Я ж пишу про iнше. Спиртне та тютюн - це те, що завжди буде в цiнi. Можна навчитися робити самокрутки - я зараз не курю, але свого часу я ╖х зробив чимало. Тютюн - це сiмейство пасльонових i отже нiкотин ╓ практично у будь-якiй рослинi того сiмейства. Тож поле для експериментiв величезне. Про коноплi не пишу, хоча кажуть що ╖╖ курять, але мабуть на любителя. Нiколи ╖╖ не курив, хоч провiв на Близькому Сходi та Африцi майже три роки.


Займiться торгiвлею. Продавайте все, що ви нагромадили сво╓ довге життя. Книги, статуетки, картини та iншi милi вашому серцю дрiбнички пiд час вiйни не мають практично вам жодно╖ цiнностi, але вони допоможуть вам вижити. Пам'ятайте, якщо комусь погано, то обов'язково знайдуться тi, кому добре i вони куплять вашi картини та антикварiат. Що вдi╓ш, кому вiйна, а кому рiдна мати. Це вже так ведеться у життi. Якщо у вас ╓ машина, ви можете на нiй таксувати або перевозити щось. Якщо вона у вас не працю╓, продайте ╖╖, вам буде за що купувати продукти та медикаменти. Купуйте вживаний мопед чи велосипед, його вам цiлком вистачить для того, щоб ╖здити на рибалку чи дачу.


Тримайте завжди у себе вдома тривожну валiзку з лiками, грошима та документами. Не сумку, не рюкзак, а саме стара добра радянська валiзка з якою ви ╖здили в пiонертабiр i яка у вас багато рокiв припадала пилом зi старими фотоальбомами на антресолi. Вiн зроблений на вiки i в разi чого на нього можна буде сiсти в пiдвалi або бомбосховищi. Барсетку з грошима та документами бажано не носити, для них пошийте собi зi шкiри невеликий мiшечок (типу кисет) i носите його на сво╖х грудях. Зручно, практично i завжди пiд рукою.


000000000000000000


Не завадить вам i зброя, бажано автомат - ╖х зазвичай роздають городянам, коли окупант сто╖ть на порозi вашого мiста. Намагайтеся отримати або переробити спортивний або повiтряний пiстолет. Можна зробити арбалет, вiн завжди стане в нагодi i для полювання, i для захисту вiд мародерiв. Незамiнна у господарствi рiч. Просто i у доглядi, i в побутi. Головне, що не суперечить кримiнальному кодексу - iграшка, яка в екстремальнiй ситуацi╖ може врятувати вам життя.


Якщо ви кульга╓те та користу╓теся тростиною, переробiть ╖╖, вставте в ручку метровий загострений прут. Вийде рапiра, яка, перебуваючи в очеретi, не видно збоку. Переробля╓ться очерет швидко i не потребу╓ особливих знань та iнструментiв. Вiзьмiть шматок водопровiдно╖ пластиково╖ труби, ручку вiд замка та прут. Вставте прут в ручку i закрiпiть у трубi - рапiра готова. Простий, але надiйний захист вiд мародерiв, хулiганiв та бродячих собак. Поки перед вами махатимуть битою або ножем ви зможете вразити грабiжника, що напав на вас, ударом вашо╖ рапiри. Ветерани друго╖ свiтово╖ вiйни такi носили для захисту.

Добре так само зробити для захисту i ножi для метання - звичайнi загостренi з двох сторiн шматки прута або арматури. Потренуйтеся i ви перекона╓теся, що вони завжди потрапляють у цiль. Носiть ╖х завжди з собою в рюкзаку, разом з ножицями, голками з нитками, сiрниками, коробкою з сiллю, йодом, ватою, серцевими таблетками, активованим вугiллям та складаним ножем. Та вам все це треба буде завжди мати при собi, мало що може статися в бомбосховищi, в дорозi чи на базарi з вами чи з iншою людиною.

Постарайтеся не оскотинитися до кiнця i не перетворюватися на нелюдя. У мiру сво╖х можливостей допомагайте людям, тому що давно помiчено - як вiдгукнеться, так i вiдгукнеться. Допомагають вам, допомагайте i ви, вам це не ускладнить, а комусь вряту╓ життя. Мiй досвiд не досконалий, у когось вiн може бути бiльшим, намагайтеся спiлкуватися з людьми i вчитися. Хто зна╓, що може стати в нагодi в життi пiд час вiйни.

Кажуть, вiрнiше, як писали журналiсти у сво╓му журналiстському розслiдуваннi, - "гуманiтарна допомога адмiнiстрацi╓ю мiста Запорiжжя прода╓ться в супер маркетах".

Тож iз гуманiтаркою - повз каси. Хоча, треба вiддати належне, одного разу у вiддiлi соцзахисту менi виплатили 1200 гривень допомоги. Дружинi - нi. Виплатили i 6000 гривень на купiвлю, та встановлення бойлера. Сиджу i гадаю, що з ними робити. Бо на купiвлю бойлера грошей вистача╓, а ось на встановлення - нi. Потрiбно доплачувати сво╖ грошi. Чи не простiше менi ╖х про╖сти i витратити на лiки, а воду грiти по-старому - кип'ятильником чи газом? Багато пенсiонерiв так i роблять.

Не заважа╓ поговорити i про оплату комунальних послуг. Це взагалi для пенсiонерiв болюче питання. Я не прихильник соцiалiзму та СРСР (забрали здоров'я на бойових службах), але скажу вiдверто - менi iнвалiду армi╖ на той час жилося краще. Отримуючи 48 рублiв пенсi╖ та 80 рублiв зарплати художника в ДК "Орбiта", за комуналку я не платив, вiд слова взагалi, та й про╖зд у мене в транспортi був безкоштовний.

Менi можуть заперечити, що це не ╓ основним показником благополуччя - можливо. Але тiльки зараз у транспортi, мене iнвалiда армi╖, хiба що не женуть у шию та не плюють в обличчя. Розповiдаючи казки за те, що у мене iнвалiда армi╖ нема╓ пiльг на про╖зд, хоча в законi та "Угодi про вза╓мне визнання пiльг i гарантiй для учасникiв та iнвалiдiв Велико╖ Вiтчизняно╖ вiйни, учасникiв бойових дiй на територi╖ iнших держав, сiмей загиблих военнослужбовцiв Статус Угоди див. ( 997_7)

Тож на те, що належить - накладено.

Коли моя мама жила в селi (пенсiя у не╖ як у дитини вiйни та ветерана працi, 45 рокiв трудового стажу, була 4000 гривень лягай та помирай з голоду), вона хворiла, менi ╖й треба було щодня iз мiста возити продукти та лiки. Про╖зд кошту╓ 25 гривень. Чи багато я мiг до не╖ з такими цiнами на╖здити та навозити продуктiв та лiкiв? Нi, звичайно, ось i доводилося мало не з кулаками вiдстоювати сво╓ законне право на безкоштовний про╖зд автобусом. До речi, до лiкарнi я ╖╖ поклав з дiагнозом анемiя та з полiцi╓ю, до не╖ не ви╖жджала швидка допомога, мотивуючи свою вiдмову тим, що в такому вiцi вже лiкарня не прийма╓. Не прийма╓?... брехня, зi скандалами я ╖╖ все ж таки поклав. Лiкарня не допомогла, на початку вiйни мама померла. Царсто ╖й небесне. Свiтла пам'ять. Хто скандалитиме, якщо менi, не приведи господи, доведеться лягати в лiкарню - не знаю. Адже довелося лягти i прооперуватися, зараз насилу намагаюся вiдновитися. У фронтовому мiстi це виходить погано.

А з оплатою комуналки так, взагалi, анекдот (було б смiшно, якби не було так сумно) - пiд час опалювального сезону, сума в платiжцi, отже, немаленька, зроста╓ в рази i ста╓ бiльше нiж уся моя пенсiя. Як то кажуть - заплати i можеш спати спокiйно... на лавцi в парку та харчуватися вiдходами зi смiтт╓вих бакiв. Мо╖ пiльги ╖╖ не перекривають. Насилу я оформив субсидiю. I що? Та нiчого. Теж доводиться доплачувати зi сво╓╖ пенсi╖. Скажу чесно, ╓ в мене бажання вiдмовитися вiд субсидi╖ та платити лише за свiтло та газ. I нехай зi мною позиваються. Хочу подивитись, що вони зараз висудять. Багато пенсiонерiв так i роблять.


А що робити, не вмирати ж, з вiрою в перемогу, у темнiй квартирi з голоду? Чи потерплю ще?

А в цей час, за час блекауту, заощадженi (вкраденi в укра╖нцiв) мiльйони доларiв перетiкають до Iзра╖лю... там не видають злочинцiв.


У ╢вропi жити добре. У Канадi та в Америцi теж начебто непогано. Ось тiльки мене чомусь туди не тягне. На старостi рокiв я дiйшов невтiшного висновку, що скрiзь треба працювати чи крутитись. I навiть воювати. А працювати на олiгархiв i тим бiльше воювати за ╖хнi iнтереси на чужинi, менi не хочеться. Вiдпрацював я вже сво╓, як i вiдвоював, але не дають менi спокiйно пожити вдома. Гонять ракетами та бомбами на чужину. А на чужинi, гiркий хлiб вигнанця. Це я думаю всiм зрозумiло. Хто ще не зрозумiв; по╖де - зрозумi╓. Тож краще я воюватиму за сво╖ iнтереси i свiй будинок у себе в Укра╖нi. Загинути, захищаючи свою Батькiвщину - не найгiрша частка. Краще, нiж на чужинi, в емiграцi╖ мити туалети та пiд'╖зди. Хоча, якщо подiтися нiкуди, багато укра╖нцiв i живуть, i працюють у ╢вропi пiднiмаючи економiку ╓вропейських кра╖н. Хто i коли з тих укра╖нцiв повернеться до Укра╖ни? Невiдомо. Пiдозрюю, що мало хто й те, якщо в Укра╖нi настане свiт i створять умови для нормального iснування. Коли це буде? Не скоро. А за цей час укра╖нцi облаштуються у ╢вропi, пустять корiння, вiдкриють свiй бiзнес. Чи захочуть вони все кинути i повернутися у зруйновану вiйною Укра╖ну? Боюся, що як тiльки вiдкриють кордони для возз'╓днання з сiм'╓ю, за кордон ви╖дуть багато чоловiкiв. Сенс тут орати за грошi i спостерiгати, як особливо наближенi, спокiйно ╖дуть до Iзра╖лю, вивозячи вкраденi в тих же укра╖нцiв мiльйони доларiв. В Укра╖нi йде вiйна, а вони крадуть i пiсля вiйни крадуть. Така сувора правда життя. Не вiзьмеш чужого, не буде свого. Втiша╓ тiльки те, що крадуть у всьому свiтi...де бiльше, де менше. Просто там по руках дають, а в Кита╖ iнодi розстрiлюють. Комунiсти, що вiдстали вiд демократичного життя, будують сво╓ iдеальне суспiльство, того дивись i Комунiзм побудують. Ми теж свого часу його будували. Чи не вийшло. Напевно мало розстрiлювали за крадiжку. Хоча, Сталiн понад 20 мiльйонiв радянських будiвельникiв Комунiзму зi сво╖ми однодумцями розстрiляв i згно╖в у ГУЛАГу. Не допомогло - кра╖на розвалилася. А багато хто з росiян зараз хотiв би бачити в президентах, таких як Сталiн. Мабуть скучили за ГУЛАГом, i табiрною баланою. Так скоро вони з Путiним доживуть до продуктових карток, а там недалеко й до баланди... чи "атомного раю".

"Вони всi здохнуть, а ми потрапимо в атомний рай".

I росiяни з ним погоджуються, мабуть тому i живуть у сво╓му скотствi, i дохнуть в Укра╖нi на, так званiй, СВО. Аби укра╖нцi не були в ╢вропi та не жили краще за них.

Роздiл 3

Щоб лiкуватися в наших лiкарнях, мало мати великi грошi, треба мати ще й незвичайне здоров'я.


Всi ми рано чи пiзно змушенi звертатися за допомогою до лiкарiв i добре, якщо ╖хня допомога обмежиться видачею лiкарняного листа або випискою рецепту, i зовсiм погано, якщо кладуть до лiкарнi. Потрапляючи до лiкарнi людина, ким би вона не була: академiком, депутатом чи простим смертним, автоматично перетворю╓ться на хворого з усiма наслiдками, що випливають... I одужа╓ вiн чи нi - це вже кому, як пощастить.


У лiкарнi людина сама собi вже не належить, вона ста╓ заручником нашо╖ системи охорони здоров'я, якiй не надто й потрiбнi здоровi люди. Якщо всi люди будуть здоровi, навiщо тодi будуть потрiбнi лiкарi? I тому доля людини, яка потрапила до лiкарнi вже безпосередньо залежить вiд усiх ╖╖ працiвникiв - починаючи вiд лiкаря i закiнчуючи санiтаркою "качки, що виносить". Та я не опечатався - вiд санiтарки та медсестри теж. Лiкар може вам поставити дiагноз, провести операцiю i час вiд часу спостерiгати за процесом вашого одужання, але щоденну рутинну роботу, по постановцi крапельниць, клiзм i уколiв, вiн не робить - цим займа╓ться молодший медперсонал - медсестри i медбрати, який в силу сформованих у наших лiкарнях обставин отриму╓ невелику зарплату i ... зроблено, як годиться, ну а нi... то й суду нема╓, як i вчасно поставленого знеболювального уколу чи клiзми.


Можливо, хтось дума╓, що клiзма - це така дрiбниця про яку i писати не варто. Не згоден. Варто писати, ще й як варто, бо ╖╖ треба ставити i до операцi╖, а бува╓, що й пiсля. Жити та одужувати iз запором - це досить не комфортно, особливо пiсля операцi╖. Так що, упокоривши свою гординю, йдете на уклiн до санiтарки i бажано з грошима, тому що в наших лiкарнях безкоштовно вам не те, що крапельницю не зроблять (всi лiки треба купувати самому), а й просту клiзму не поставлять. Часи мiняються i якщо до вiддiлення надiйшла гуманiтарка, то безкоштовно постачають.


На самому процесi клiзмування варто зупинитись i описати його, якщо й не у всiх деталях, але докладно. З проханням поставити клiзму ви зверта╓теся до медсестри, та популярно i доступно поясню╓ вам, що вона такi питання не вирiшу╓ i перенаправля╓ вас до лiкаря. Ви кiлька годин чека╓те поки вiн звiльнитися i нарештi, надвечiр вiн вас вислухову╓ i давши сво╓ добро йде на вихiднi, забувши вам залишити рецепт (клаптик паперу без друку) на покупку лiкарських препаратiв на цi днi.


Ви на це не зверта╓те уваги i сповнених райдужних надiй, нарештi отримати довгоочiкувану клiзму, ви поспiшайте до санiтарки, яка одразу перенаправля╓ вас до чергового медрата. Навiщо?, запиту╓те ви, але йдете шукати його по вiддiленню... I знаходите. Вiн удвох з iнтерном жере, в ординаторськiй торт, який принiс хтось iз родичiв пацi╓нтiв, якi перебувають на лiкуванi в цiй лiкарнi. На вас дивляться, як на непроханого гостя i все ж таки, пiсля вашого прохання, вам пишуть рецепт (клаптик папiрця без друку) за яким вам необхiдно купити все необхiдне для клiзми. Для початку вам треба купити фiзрозчин, лiки, систему та одноразовий наконечник для цi╓╖ клiзми - тi╓╖ гумово╖ клiзми до яко╖ ми звикли в радянських лiкарнях в укра╖нських лiкарнях вже нема╓. А що ж тодi там ╓? А ╓ там обрiзана пластикова дволiтрова пляшка, що висить на штативi, i шматок шланга, в який i вставля╓ться куплений вами в аптецi наконечник...ну, а потом i в вашу дупу. Полегшало.

Ви з четвертого поверху (пiсля операцi╖ чи кровотечi) спуска╓теся на перший i в аптецi вам озвучують суму триста п'ятдесят гривень, приблизно п'ятнадцять доларiв. Не маючи на руках тако╖ суми, ви в засмучених почуттях пiднiма╓теся на четвертий поверх (пiсля операцi╖ або кровотечi) i просите медбрата, який так само зайнятий поглинанням торта, переписати рецепт у бiк здешевлення, замiнивши дорогi препарати дешевшими аналогами. Вам його переписують, i ви знову спуска╓теся на перший поверх, i вам знову озвучують суму, але не набагато меншу... I тут вас осiня╓, та над вами ж знущаються: Який дурень ставить клiзму через систему з фiзрозчином та ще й з дорогими препаратами?

Дiйшовши такого невтiшного висновку, ви за десятку купу╓те наконечник i заплативши двадцятку санiтарцi отриму╓те нарештi свою довгоочiкувану клiзму. З полегшенням.


Не можна сказати, що таких жартiвникiв у наших лiкарнях бiльшiсть, але вони ╓ й нiкуди вiд цього не подiтися. Спробуйте ви лягти до наших лiкарень без грошей. Покласти вас можливо, що й покладуть, але потiм черговий лiкар напише вам свiй рецепт (пам'ята╓те про те клаптик паперу?) i пальцем не ворухне, якщо вам родичi не куплять медикаменти i не оплатять ╖хнi послуги, якi починаються ще в приймальному вiддiленнi. Так що якщо ви заздалегiдь не потурбувалися i не запаслися на такий випадок грошима з вами, нiхто i не буде церемонитися, як i лiкувати. Максимум що зроблять - це уколють знеболювальне i те, якщо медсестра матиме гарний настрiй, а так через три днi з речами i на вихiд. I нiкого не турбу╓ той факт, що ви пiсля операцi╖. У лiкарнях потрiбнi лiжко мiсця, а ви i вдома долечитесь.


Але й сам факт наявностi грошей не да╓ вам гарантi╖ повного одужання, як кажуть самi лiкарi: "Ми поставили дiагноз, усунули хворобливi симптоми, а подальше одужання залежить вiд самого пацi╓нта". Додам вiд себе та вiд того, скiльки йому на родi написано жити. Адже можна i пiсля видалення апендициту не вийти з наркозу. На жаль, така житт╓ва реальнiсть вiд яко╖ неможливо просто так вiдмахнутися. Маючи свiй лiкарняний досвiд знаю про що пишу. Волею нагоди менi вперше довелося зiткнутися з лiкарями ще при народженнi i не скажу, що менi це сподобалося, але, проте, мене це переслiду╓ протягом багатьох рокiв. Переслiду╓ це правильне слово, яке показу╓ справжнiй стан речей. Коли я починаю забувати про iснування лiкарiв, хвороби та травми починають навалюватися на мо╓ поранене тiло i знову доводиться звертатися до них. А це досить клопiтно, та й дорого вже на нашi часи... I з року в рiк все дорожча╓, а здоров'я не дода╓ться. Та що там дорожча╓, багато медикiв просто вже втратили свою профпридатнiсть i у сво╖й роботi керуються не милосердям, а лише особистою вигодою, забуваючи про ту клятву Гiппократа, яку вони давали при отриманнi свого диплома. Але не все так погано, iнодi навiть у вiддiленнi бувають i професорськi лiкарськi обходи, але ставити запитання медичним свiтилам чомусь забороня╓ться.


Потрапивши до лiкарнi волати до милосердя безглуздо: грошi ╓ - пiдеш на поправку, нi, вибач, лiкуйся вдома або в бабок народними способами. Але можуть зробити пiсля лiкування в лiкарнi з людини та iнвалiда, який буде все життя працювати на аптеки, i ось з цим вже нiчого не поробиш. З глибини столiть до нас прийшла приказка: "Доктор, вилiкуй себе сам". Як може хворий лiкар вилiкувати iншого хворого, якщо вiн може вилiкувати себе сам? Незрозумiло. Мало того, що багато лiкарiв хронiчно хворi, вони самi мають безлiч шкiдливих звичок. I курiння - не згубна з них. Чи дозволите ви ставити собi крапельницю п'яною чи обдовбаною медсестрi? Питання риторичне... А куди подiтися, якщо все вiддiлення у загулi, а у вас кровотеча. Чи потрапить медсестра у вашу вену? Це вже фактор вашого везiння. Хоча попадають... не з першого разу, але попадають. Як то кажуть - досвiд не проп'╓ш. Зате весело. Особливо, коли така особа вам поясню╓, що ви лежите не в кардiологi╖ i вимiрювати двiчi на день тиск - це ╓ недозволена розкiш... та й тонометр ще радянський давно зламаний, як i томограф, а тому все у вiддiленнi треба мати сво╓*. Про те, як i чим годують у хiрургiчному вiддiленнi я не писатиму, скажу тiльки, що в психоневрологiчному диспансерi годували набагато краще. Чим завинили хворi у хiрургi╖ - менi не зрозумiло.

I ось нарештi пiсля вихiдних i святкових днiв у вiддiленнi з'явля╓ться ваш лiкар. За його фiзiономi╓ю видно, що вихiднi вдалися на славу. Дихаючи вам в обличчя запахом всього з'╖деного i випитого (а ви на жорсткiй дi╓тi i нюх вiд цього у вас особливо загострений), вiн, анiтрохи не бентежачись вiд того, що залишив вас без лiкiв, цiкавиться вашим станом здоров'я. I дуже здивований тим, що ви вiдмовля╓теся вiд подальшого перебування у стацiонарi та хочете виписатися додому пiд нагляд сiмейного лiкаря. Бiльше того вiн ставить вам запитання: "Чи не скривдив вас хто тут?" Щось пояснювати такому вiдпочившему лiкарю - справа марна. Ви з ним на разних полюсах. тому ви пишiть розписку**, що вiдмовля╓тесь вiд такого лiкування i, зiбравши сво╖ речi, на викликаному таксi убува╓те додому, пiд нагляд свого сiмейного лiкаря, який дуже диву╓ться, що вам за п'ять днiв перебування в лiкарнi так i не змогли пiдняти гемоглобiн. I виписуючи рецепт, признача╓ лiкування з подальшим здаванням аналiзiв. Чим ви i займа╓теся, а у вiльний час пишiть картини, i тремтячи вiд усього пережитого, згаду╓те час перебування в лiкарняному стацiонарi.


Дома - стiни допомагають. На жаль... саме той випадок.


*Не анекдот, таке менi розповiла у хiрургiчному вiддiленнi медсестра.

**У нашiй палатi з п'яти осiб тро╓ в один день написали такi розписки. А ще ще дво╓.

Пiсля того, як ви одужали, ви почина╓те спiлкуватися. Спiлкування корисне здоров'ю, особливо пiд час вiйни. То з ким варто спiлкуватися пiд час вiйни, а кого варто оминути?

Якось я пiдрахував кiлькiсть людей, з ким менi довелося спiлкуватися по життю. Деяких назвати людьми можна було умовно, швидше за все, це бiологiчнi роботи з функцiями пожерти i поспати. Але й все ж таки кiлькiсть людей, яким щось треба було вiд мене чи менi, щось вiд них, вийшло величезне - якщо брати в середньому сто чоловiк на день... виходить близько трьох мiльйонiв. Цифра, звичайно, приблизна, але все ж i вона вража╓. А якщо врахувати, що це всi живi люди зi сво╖ми дивностями та амбiцiями i що з кожною по-можливостi треба було порозумiтися, то виходить колосальна праця, витрачена часто даремно.


Зараз я не турбуюся до того, щоб бути толерантною з кожною людиною, з ким менi доводиться спiлкуватися. Достатньо пари фраз для того, щоб зрозумiти з ким я маю справу... I вся зовнiшня мiшура - звання та регалiя не мають для мене жодного значення, лише внутрiшнiй змiст. Ма╓ людина духовний стрижень чи черговий бiологiчний робот. А таких зараз "матерiалiстiв" бiльшiсть i тому намагаюся обмежувати з ними сво╓ спiлкування. Сенс iз ними гаяти час?


Пiдрахувавши кiлькiсть народу вирiшив зробити коротку класифiкацiю цих типажiв. З ким на старостi рокiв можна мати справу, а кого варто обiйти десятою дорогою - йде вiйна, та й часу не так багато лишилося, щоб витрачати ╖╖ на них. Як каже мiй знайомий ескулап-проктолог, заглядаючи "телевiзором" в черговий анус, приступимо. Отже:

Перша категорiя - це бомжi. Не пiд яким приводом, жодного спiлкування. Вони погробили сво╓ життя, погрожують i ваше. Подати милостиню, але й не бiльше.

Друга категорiя - це молодь, яка вже досягла якихось житт╓вих висот i уявила себе якщо не небожителями, то господарями життя. З ними - жодних справ. Привiталися i розбiглися, кожен у сво╖х справах.

Третя категорiя - це закомплексованi жiнки-одиначки, так званi "синi панчохи". Бiльшiсть iз них перебува╓ в активному пошуку свого принца i у вас з ними не вийде нiчого путнього.

Четверта категорiя - це матерi-одиначки. А ось з цими може вийти не тiльки щось тлумачне, але й душевне спiлкування теж. ╢диний мiнус ╖хнiм дiтям потрiбний тато. Якщо ви за сво╓ю природою Макаренко i у вас з'явилося на старостi рокiв бажання звалити на сво╖ плечi сiмейний вiз, то...


П'ята категорiя - це молодi вовчицi, що нишпорять у пошуках дбайливого "папика", який би взяв ╖х за дружину. Готовi вийти замiж оптом та в роздрiб. Якщо у вас з'явилося бажання достроково зустрiтися зi сво╖ми родичами на небесах - саме те... Плюс, що на молодому тiлi.


Шоста категорiя - це жiнки художницi. З лiтнiми - рiдкiснi зустрiчi, i лише з розмовами про творчiсть та чаювання; Iнше пробувати не варто - жiнки смердли фарбою, навiть у самих iнтимних мiсцях. Iз молодими можна все... Богема. ╢дина проблема - походи до гiнеколога. Адже ви у них не один. Стояти спочатку у черзi до молодого тiла, а потiм до лiкаря. Навiщо таке щастя вам потрiбне на старостi рокiв?


Сьома категорiя - це чеснi давалки та плутани. Першi забирають час, другi ще й грошi. Працювати треба, а не по блядях тинятися, та й шкiдливо це для здоров'я.


Восьма категорiя - це бандити, рекетири, аферисти, банкiри тощо. Якщо у вас ╓ готiвка, тi ушкуйники обов'язково виявляться. Однi, щоб грубо ╖х вiдiбрати, другi, щоб ╖х видурити, третi, щоб ви ╖х поклали до них у банк ... тобто. вiддали добровiльно. А воно вам потрiбне? Для зберiгання iсну╓ проста скляна банка або мiшки пiд очима.


Дев'ята категорiя - це свiй брат творча людина, незалежно вiд того, хто вiн письменник, художник чи музикант. Серед них дуже мало людей iз духовним стрижнем, бiльшiсть цiкавить слава, пошана та грошi. У цьому не було б нiчого страшного, але дуже швидко спiлкування з такими набрида╓, особливо коли для досягнення всього цього застосовуються бруднi методи... адже трапляються не тiльки кар'╓ристи, а й стукачi. Далi перебувати вiд усiх ╖хнiх спiлок та творчих об'╓днань - жити спокiйнiше. I вiд заходiв, якi вони проводять. Навiщо витрачати час на те, щоб бути масовкою або задником на тлi того, хто пiариться? Iнша справа якщо вас удосто╖в сво╓╖ дружби безкорисливо-талановита людина. Цiнуйте його дружбу. Жаль, що такi люди зустрiчаються дуже рiдко i до того ж вони дуже перебiрливi у друзях. Це як алмаз у купi порожньо╖ породи.


Десята категорiя - це друзi дитинства, однокласники та товаришi по службi - нiчого хорошого вiд таких зустрiчей очiкувати не варто. Зустрiлися; понажиралися як свинi, почудили, а потiм, як потрапив додому не зрозумiло, що i де робив - не зрозумiло, а вiк уже не той, та й не солiдно дорослiй i шановнiй культурнiй спiльнотi людинi вiдгукуватися на поганяло "Лiсок". Чи не комiльфо. Моветон.


Одинадцята категорiя - це сусiди, якi побачивши у сво╓му телевiзорi, як ви да╓те iнтерв'ю починають перед вами лебезити i просити грошей у борг, а пiсля отримання оних вiдвертають свiй фейс убiк. З кумами приблизно та сама iсторiя.


Дванадцята категорiя - це родичi, куми i знайомi, якi опинилися на тимчасово окупованих територiях у Криму та на Донбасi... Або проживають у самiй Росi╖. Поки що, рокiв десь двадцять-тридцять iз ними спiлкуватися не варто. А ось, коли пройде кипiння лайна в мiзках, охолоне запал i осяде накип можливо, що i можна буде перекинутися парою слiв. А поки не варто - нiхто, нiкого не перекона╓, а гаяти час у порожнiх суперечках нема╓ сенсу.


Тринадцята категорiя - це власники собак, у яких розмови завжди про одне й те саме - про сво╖х собак, рiдко про полiтику, ще рiдше про секс i випивку. Краще витратити свiй час на прогулянцi на обмiрковуваннi сюжету ново╖ книги.

Чотирнадцята категорiя - це спонсори, полiтики та меценати. З ними можна i поговорити, але не особливо захоплюватися, а краще придiлити бiльше часу шанувальникам вашо╖ творчостi.

П'ятнадцята категорiя - це покупцi ваших картин. Цим людям треба присвячувати весь свiй вiльний час. Тому що, тiльки завдяки ╖м, ви ма╓те можливiсть продавати свiй продукт i отримувати готiвку, вiд яко╖ багато в чому залежить ваше благополуччя. Дуже погано, що здавалося б, таку просту iстину, дехто почина╓ розумiти, тiльки проживши сво╓ життя.

Дружить та спiлкуйтеся, але без фанатизму. Пам'ятайте про сво╓ здоров'я.


Вiйна порушила звичний устрiй життя укра╖нцiв, сталася ламка стереотипiв, порушилися сiмейнi зв'язки, хтось загубився на теренах ╢вропи, хтось пiшов воювати. ╢ й такi, що ховаються вiд мобiлiзацi╖, ╓ й дезертири. Цим вiдразу ж скористався кримiнал, на вулицях з'явилися ряженi, фальшивi команди ТЦК, якi займаються поборами. У деяких МСЕКах махровим кольором розквiтло хабарництво, не чистi на руки чиновники почали розпродувати гуманiтарну допомогу. Рекет, корупцiя. Кiлькiсть злочинiв рiзко збiльшилася. Коли народ бiду╓, кiлькiсть злочинiв збiльшу╓ться - це давно вiдома iстина. А тим бiльше, пiд час вiйни, коли попереду нема╓ ясних перспектив i не зрозумiло, що буде далi.

У фронтове мiсто Запоржжя зараз з'╖халося безлiч народу з окупованих територiй i не всi почуваються i поводяться адекватно. Iнодi проникають i ворожi ДРГ: намагаються здiйснювати теракти та вербувати вiруючих ще в "руцький мир", росiйських укра╖нцiв, трапляться i просто провокатори. Будь-якiй кримiнальнiй швалi вистача╓ в мiстi, треба бути уважним i якомога менше базiкати, особливо в транспортi. З тимчасово окупованих територiй чиновники вивезли величезнi суми грошей, якi вони заробили (вкрали), за час свого перебування при владi, вони зараз ╖х намагаються легалiзувати. У мiстi пiшов передiл сфер впливу та влади. А це боротьба i не завжди безкровна. На вiйнi, як у вiйнi. Не можуть чиновники жити життям простих людей... мабуть, сильний наркотик ця влада.

"Бути у владi, жити у сладi."


Роздiл 4

Кiлька рокiв мiсто Запорiжжя не зазнало бомбардувань, шепотiлися, що це дiють домовленостi мiж укра╖нськими та росiйськими олiгархами, якi мали спiльний бiзнес, але потiм щось, мабуть, розiйшлося i мiсто рашисти почали бомбити регулярно, якби не ППО, вiн би вже весь лежав у ру╖нах. Будинок, у якому багато рокiв працювало знамените кафе "Маленький Париж" i в якому я, у свiй час, жив був знищений вщент, постраждали сусiднi будинки, загинули люди. Потрiбно вiддати належне мiськiй адмiнiстацi╖, вони знайшли можливiсть його вiдбудувати. Пiсля того, як посадили героя Укра╖ни, "червоного директора" заводу "Мотор", завод теж сильно бомбили. Подейкували, що Богусла╓в контрабандою вивозив через Донбас двигуни та запчастини. Збивають укра╖нцi рашистський гелiкоптер, а там ма╓м, на двигунi фiшку "Зроблено в Укра╖нi" та особистий пiдпис начальника змiни чи майстра. Куди це годиться? А свiй гелiкоптер, розроблений на заводi, було знищено...документацiя зникла.

Але святе мiсце порожнiм не бува╓, i незабаром засту╖ли на бойове чергування, зробленi укра╖нськими розробниками та конструкторами новi безпiлотники та балiстичнi ракети, якi успiшно громять росiйськi НПЗ за 2000 км вiд лiнi╖ фронту. Пiсля такого масованого удару по НПЗ мiсто Туапсе спалахнуло - з неба полилася нафта, i посипався вогняний попiл... мiсто почали термiново евакуювати. Рашисти посiяли камiння - мирне населення пожина╓ вогненну бурю. Мабуть, у Путiна так i було все заплановано. "Все йде за планом, втрат нема╓". I росинi мовчать, нiхто не протесту╓ проти вiйни. Бурчать iз приводу закриття iнтернету, знищення худоби, але про вiйну молчок. Навiть, страшно сказати, виходять на одиночнi пiкети...а ╖м за це у судах дають вiд 8 рокiв на душу населення. "Всяк цвiркун - знай свою шiстку".

Вiдверто кажучи, я не вiрю в те, що росiяни можуть зараз зробити у сво╖й кра╖нi революцiю. Пiдняти бунт можна. Пограбувати, когось з╜валтувати, а потiм все це зiйде нанiвець. Пара вийшла - котел охолонув. I вже, революцiйнi бунтiвники в Магаданi валять лiс або рубають у шахтах уран, змiцнюючи атомний щит Росi╖. Не тому, що Путiн лiквiдував лiдерiв опозицi╖ i не буде кому вiдновити революцiю, а тому, що таких опозицiонерiв, як комунiст Зюганов, зараз все влаштову╓, як i опозицi╖. За кордоном цi опозицiонери - багато кажуть, освоюють гранди i, як Ленiн, чекають, коли сама собою вiдбудеться в Росi╖ революцiя та ╖х запросять ╖╖ очолити. Це замiсть вступу в росiйськi добровольчi батальйони i зi збро╓ю в руках боротися за звiльнення сво╓╖ кра╖ни. Навiщо? З-за кордону воно зручнiше спостерiгати, сперечатися i давати поради, а коли таке життя пересичено можна i в тюрму сiсти, в'язнем совiстi i, оголосивши голодування, надихати прикладом сво╖х однодумцiв i ще активнiше вимагати свободу полiт. ув'язненим.

А в цей час в Укра╖нi вже п'ятий рiк трива╓ вiйна i тисячi укра╖нцiв перебувають у окупантiв у кабалi на тимчасово окупованих територiях, i сотнi томляться в полонi, очiкуючи на звiльнення. Укра╖на сто╖ть на передньому рубежi захисту ╓вропейсько╖ демократi╖ i як звичайнi глибоко стурбованi пiдступнiстю росiян (нафту i газ продовжують купувати в Росi╖), захiднi полiтики висловлюють нам укра╖нцям свою солiдарнiсть i глибоке спiвчуття i навiть зрiдка допомагають технiкою, збро╓ю та грошима. Вони б не допомагали, як зараз це робить американський президент Трамп, який заявив, що це не його вiйна, так подiтися ╓вропейцям нiкуди - наступними на поглинання Росi╓ю, будуть ╓вропейськi кра╖ни - ситi полiтичнi iмпотенти, що зажерлися.

Нинi вони багато говорять про 60 мiльярдну допомогу, яку ма╓ Укра╖нi надати ╢вропа. Не сумнiваюся - дадуть. Питання, що з цих грошей дiстанеться нам укра╖нцям, а що осяде в офшорах? Не знаю, як, але нашi економiсти вже пiдрахували - 17 млр. ╢вро пiде в економiчний та соцiальний сектор, решта мiльярдiв пiде на оборону. Спiльно з ╓вропейцями збудують на ╖хнiй територi╖ заводи i торгуватимуть збро╓ю. Гармати замiсть олi╖. А це додатковi постулення до бюджету.

То нам укра╖нцям, що пенсi╖ пiдвищать i зарплати? Не знаю. Швидше за все, що пiдвищать, але ненабагато. .Хто ще не зрозумiв - у цiй ситуацi╖ Укра╖на у справi, але не в частцi. Нам дiстануться лише борги. Вершки, як завжди, знiмуть особливо обранi, тi, хто виводить "заробленi" (вкраденi) грошi в Iзра╖ль та в офшори. Ну i, звичайно ж, ╓вропейцi i, навiть можливо, американцi (тi свого нiколи не про╜авлять), недарма ж вони нацькували Путiна на ╢вропу.

Все б у них вийшло, якби на ╖хньому шляху, як кiстка у горлi, не застрягла Укра╖на. Путiн схибив з ╢вропою, втратив час i обличчя, доводиться термiново змiнювати геополiтичнi плани. Благо - це не остання вiйна у свiтi. Тож американському миротворцю ще миротворити i миротворити. ╢, щоправда, проблема, американськi лiкарi поставили йому дiагноз - деменцiя у другiй стадi╖, але на ╖х вiк його вистачить. А ось що з нами буде - не зрозумiло... скiльки нас вистачить? Людський ресурс в Укра╖нi ╓ обмеженим. Великi втрати на фронтi. Зараз почина╓ться вiйна дронiв та роботiв. У вiйну вступив II. Роботи вже атакують та захоплюють бойовi позицi╖ рашистiв. Дрони залiтають за Урал. Повсюдно горять заводи та НПЗ. Процес трива╓. Росiю лихоманить, економiка переходить на вiйськовi рейки. Гармати замiсть хлiба. Вiйна до виснаження. Iсну╓ ризик, що з часом роботи вийдуть з-пiд контролю i як у фiльмi "Термiнатор" та повстануть проти людей.

Посилюються бомбардування та обстрiл мирних укра╖нських мiст. Росiянам мир не потрiбний.

"Захопимо Ки╖в за три днi i наводитимемо порядок, грабуватимемо i вбиватимемо, все як ми любимо".

Як це було в Бучi? Росiяни по-iншому не вмiють, визнають лише мову сили.

Крiм обстрiлiв i бомбардувань, почастiшали випадки терактiв на вулицях та захоплення заручникiв. Травмованi вiйною ветерани з пошкодженою психiкою, якi не отримують належного психiатричного лiкування, беруть до рук зброю i, мало що розумiючи, плутаючись у реальностi, намагаються вирiшувати якiсь сво╖ проблеми за допомогою збро╖. Що там у них проявля╓ться у контуженiй головi, не зна╓ нiхто. Як я вже писав вище - психiатричну допомогу в Укра╖нi вони зараз не практично не отримують i залишенi вiч-на-вiч зi сво╓ю хворобою (а це психiчне захворювання), тихо чи буйно починають божеволiти. На жаль, такою ╓ зараз реальнiсть в Укра╖нi - термiново треба приймати державну програму психiатрично╖ допомоги ветеранам та iнвалiдам вiйни, вiдкривати для них госпiтальнi вiддiлення при ДПНД, iнакше нас захлисне неконтрольована хвиля насильства. Всi тi, хто явно поводиться неадекватно, повиннi стояти в тих вiддiленнях на облiку, за ними мають бути закрiпленi лiкарi та патронажна медсестра. Тiльки так вдасться протистояти тiй хворобi... адже вона заразна.

Пишуть, щоб потистояти цьому, треба дозволити носiння короткоствольно╖ збро╖, пiти американським шляхом. Це не ╓ вихiд. В Америцi дозволено носiння пiстолетiв та гвинтiвок, але вуличне насильство та захат заручникiв нiкуди не зникло - викрадають i розстрiлюють людей, навiть у школах. Але в них практично повнiстю вiдсутнi державна програма профiлактики та лiкування психiчних хворих. Поки психiчно хвора людина веде себе тихо, нiкому не завда╓ проблем, ╖╖ намагаються не помiчати, тiльки у разi, якщо вона завда╓ шкоди собi або оточуючим людям ╖╖ можу госпiталiзувати. Iнодi бува╓ пiзно - пролунали пострiли, i пролилася кров безневинних жертв. Треба дiяти на випередження та заздалегiдь госпiталiзувати таких неадекватних людей. Тим бiльше, що виявити ╖х не становить великих проблем, зайдiть у соцiальнi мережi i подивiться, що там вiдбува╓ться: суцiльна чорнуха, заклики до насильства, самогубства чи канiбалiзму. I такi неадеквати не лише гуляють на волi, а й ведуть сво╖ блоги. А потiм диву╓мось, чому пiдлiтки кiнчають життя самогубством чи на вулицях захоплюють заручникiв i лунають пострiли. Але нам зараз нiколи цим займатися - йде вiйна, кра╖на поставлена на межу виживання. Потiм буде пiзно.

Роздiл 5

Як можна вижити у фронтовому мiстi, де отримати першу медичну допомогу, де знайти недорогi продукти чи отримати гуманiтарну допомогу? Вище я коротко стосувався цих тем, але ╖х треба розглядати детальнiше, вiд цього залежить виживе людина чи загине. Вiдразу скажу, що вижити пiд час вiйни вкрай складно, цьому не вчать нiде, тiльки iнстинкт самозбереження i досвiд прожитих рокiв i можуть допомогти в першi днi вiйни не втратити самовладання i якось пристосуватися до жахiв вiйни, що почалися. А перехiд вiд мирного життя до вiйськових кривавих реалiй дуже болiсний, не всяка людська психiка його витрима╓. Згадую першi днi вiйни. Що найбiльше запам'яталося? Страх перед невiдомим майбутнiм, тривога за сiм'ю та цiкавiсть. А цiкаво було дiзнатися до нас прийшов, якi вони з себе цi "визволителi"? А може, вони справдi брати i прийшли до нас зi свiтом. I треба ╖х зустрiчати з квiтами, як свого часу нас агiтували деякi депутати, якi готовi були здати мiсто без бою? Мабуть, у них були домовленостi i ╖м було обiцяно зберегти ╖м посади, життя, грошi та нерухомiсть. Городяни на це не пiшли i мiсто: на╖жачившись протитанковими ╖жаками, окопавшись i забариккодувавшись зустрiв ворога у всеозбро╓ннi. Не так просто взяти мiсто, в якому прожива╓ майже мiльйон жителiв, якщо городяни, всi як один, стали на його захист. Це не Мелiтополь, який здався окупантам одразу, бо його мешканцi чекали на "росiйський свiт". Ще кога працювала зв'язок, менi вдалося додзвонитися сво╖й сестрi, що живе в Мелiтополi, вона копала ... нема╓ окопи, а город. Готувала його пiд посадку кропу, яким багато рокiв торгувала у Москвi. Мабуть, вона розраховувала ╖м торгувати далi.

На мо╖ запитання вона вiдповiдала неохоче, сказала лише, що росiяни - це хлопчики зовсiм молоденькi i поводяться цiлком пристойно, обiцяючи ╖м повну свободу вiд бандерiвцiв та росiйськi пенсi╖. Це був головний матерiальний стимул для всiх, хто чекав на росiян. Чоловiк iз сином знайшли кинуту "нiчийну" аптеку - вивезли всi лiки, тож ╖м ╓ зараз чим лiкуватися. Коротше кажучи, вона всiм задоволена i цiлком щаслива. За ╖╖ словами виходило, що росiяни прийшли до не╖ зi свiтом. Говорити з нею бiльше не було про що. Треба було термiново озброюватися, окопуватись, створювати загони самооборони та готуватись воювати. Чим ми i взялися.

Людина за сво╓ю приролею мирна iстота i не кожен готовий вбивати. Хто готовий до вбивства, кому це не гине, таких лише 3% вiд усього населення. Iншi повиннi переступити невидиму грань, яка вiдокремлю╓ людину вiд вбивцi. Не всiм це вда╓ться зробити. Тiльки небезпека для життя може полегшити цей вибiр. Вибiр зроблений i людина вже звично почина╓ вбивати, не вiдчуваючи жодних мук совiстi i навiть ночами спить спокiйно. Iншим це взагалi подоба╓ться i вони вiдчувають потребу у вбивствах. Таких наразi бiльшiсть серед росiян. У разi чого не мiшайте i не особливо переживайте - це вороги, що прийшли вас вбити. Буча, розстрiл полонених ВСУшникiв яскраво це продемонстрували та показали справжню суть "росiйського свiту", кривавого та нещадного. Цi нелюди прийшли не звiльняти укра╖нцiв ╖м мiсце в пеклi.

Першого дня вiйни треба було термiново приймати рiшення або бiгти в панiцi з сiм'╓ю за кордон, або залишатися в мiстi i захищати його. Уявiть раннiй ранок - у небi гудуть дрони, лунають пострiли, десь гуркоче канонада, на мiсто падають бомби та ракети. Ви з сiм'╓ю сто╖те у пiд'╖здi бiля пiдвалу (де ворог невiдомо) i вам треба термiново ухвалити доленосне рiшення i це при тому, що дiти та онуки плачуть та iстерять. (Та й у вас нерви не канати). Уявили? Скажу вiдверто - це гiрше нiж нiчний жах.

Можна залишити сiм'ю в мiстi, а самому пiти в ополчення, але маючи сiм'ю за спиною, а це потенцiйнi заручники багато не навою╓ш. Захопити заручникiв i наступати за спиною мирного населення придумав не Путiн, у цей спосiб ще користувалися бiльшовики, коли треба було викурити повстанцiв iз лiсiв. Фашисти його перейняли, а Путiн довiв до досконалостi.

Тож я вирiшив вiдправити сiм'ю за кордон, а самому залишитися. Та й моя мама жила в Розумiвцi, на кого я ╖╖ залишу? Моя дружина ╖хати вiдмовилася (ми одруженi 45 рокiв), сказала, що ритиме окопи, пiдноситиме набо╖ i перев'язуватиме поранених. Честь i хвала нашим укра╖нським жiнкам, вони завжди разом з нами йдуть по життю. Були поряд з нами в застiйному совку, у лихих дев'яностих, i зараз заднiх не пасуть. Сiм'я того ж дня по╖хала до зятя до ╢вропи i в мене розв'язалися руки. Згодом ми продали свiй бiзнес та нерухомiсть, землю у Вербовому, окупанти часом окупували. Треба було й музей у Розумiвцi з картинами продати, але менi було шкода сво╓╖ працi. Кiлька разiв у нього прилiтали (зараз Розумiвку часто бомбять), я, коли його гасив, обгорiв, але майже всi картини врятував, i частину з них менi вдалося переправити до ╢вропи. Зараз пiсля операцi╖ намагаюся вiдновити пiдiрване здоров'я. Дяку╓мо родичам, якi допомагають грошима. Звати себе. Чи не ╖ду. Поки що потрiбен Укра╖нi. Як сказав менi лiкар: "Олексiю Володимировичу, ви робите потрiбну нашим людям справу, живiть до 100 рокiв". Спробую виправдати його довiру. Готую з колегами з нашого ЗО ЦКР "ПАРНАС", у фронтовому мiстi захiд - персональну виставку та презентацiю сво╓╖ ново╖ книги "Вижити у фронтовому мiстi", яку опублiку╓мо в паперi, в Канадi та в Укра╖нi та представимо на конференцi╖, на широке обговорення громадськостi. Книжку майже дописано, залишиться ╖╖ лише перекласти на укра╖нську мову та вiдредагувати.

У мене iнодi запитують: "Чому я сво╖ нотатки та книги пишу росiйською мовою та публiкую на росiйських лiтературних сайтах?" Все просто - пишу я не росiйською мовою, яко╖, за великим рахунком, не iсну╓ в природi, а укра╖нсько-росiйським суржиком, якою розмовля╓, майже все населення Пiвденно-Схiдно╖ Укра╖ни. Я до нього звик з дитинства, менi з ним комфортно, хоча я володiю й лiтературною укра╖нською мовою i пишу нею деякi сво╖ твори, якi публiкую на укра╖нських лiт сайтах. Я взагалi розглядаю свою лiтературну дiяльнiсть в iнтернетi як диверсiйно-пiдривну роботу iз заходом у глибокий тил до росiйських ворогiв, де пропагую свiт i веду антиво╓нну агiтацiю. Поки що виходить, хоча загрожують i часто й лазять адмiни. ╢ такi, якi включили мене до розстрiльного списку, i ймовiрно настукали ФСБ та Ростехнагляду або, як вона там у них зараз назива╓ться, та цензура. На вiйнi, як у вiйнi.

Та нас рать - щоправда, на боцi Укра╖ни добро завжди перемага╓. Якщо хтось дума╓ iнакше - вiн глибоко помиля╓ться. Свого часу я стояв перед вибором на чий бiк пiдвестися, я вибрав бiк Добра i жодно╖ хвилини не пошкодував. Багато мо╖х знайомих i колег перейшли на iнший бiк; i багатьох з них вже нема╓ в живих, Мабуть Карма таки iснують. Кожному вiдда╓ться у справах його.

Всi вiйськовi росiйськi злочинцi, що чинили i продовжують чинити сво╖ злочини в Укра╖нi, вiдомо укра╖нським спец. службам, на кожного з них заведено справу, де зазначенi ╖хнi особистi данi: П.I.Б. звання, нiж команував, телефон, адреса. За ними вже йде робота i досить успiшно. Термiну давностi за вiйськовi злочини нема╓.

Це зараз усе стало на сво╖ мiсця, а в першi днi вiйни було легко втратити голову i стати не на той бiк. Деякi мо╖ знайомi так i вчинили, погналися за обiцянками "русского мира"...i прогадали. Свiй вибiр я зробив ще в Криму в 90-х, коли президент Криму хтось М╓шков, затiяв повстання i почав тягнути кримчан у бiк Росi╖. Тодi вдалося ту спробу розколу, припинити на коренi, 2014 року переворот вдався.

Скажу чесно, я в цьому не брав участi - вiдiйшов убiк, був стороннiм спостерiгачем, бо знав чим це все закiнчиться. Не можна ще вчора торгувати Батькiвщиною, а вже сьогоднi перепрошувати i говорити, що помилився i жити, як нi в чому не бувало. Так не бува╓, за все доведеться вiдповiдати за повною програмою.

Проблема в тому, що люди зодягненi владою i якi з яко╖сь причини не на бiк Добра ведуть за собою народ, прирiкаючи людей на муки. Таким у нас був давно стоять у черзi на посаду президента злодiя i карний злочинець Янукович, який зумiв пробратися на вищу посаду кра╖ни i диктував людям сво╖ поняття.

Народ Укра╖ни зумiв розглянути його кримiнальну суть та винiс на Майданi свiй вердикт. Янукович самовiльно залишив свою посаду i з награбованими грошима втiк iз Укра╖ни. Його з радiстю прийняли в Росi╖. Я бiльш нiж впевнений, що бiльшiсть награбованих Януковичем грошей (а це мiльярди) пiшли на окупацi╖ Криму та розпалювання вiйни в Укра╖нi. Нашим салом та нам i за шкуру.

Росiяни цього ще не усвiдомили i дають себе безкарно грабувати кремлiвськiй злочиннiй бандi, що узурпувала владу. А щоб у них не виникало поганих думок, ╖м придумали, так зване СВО i вiдправляють воювати в Укра╖ну, де вони гинуть сотнями тисяч. Але вони продовжать ╖хати, бо ╖м платять величезнi грошi. Рашисти - це найманi вбивцi.

Народ Укра╖ни зумiв розглянути його кримiнальну суть та винiс на Майданi свiй вердикт. Янукович самовiльно залишив свою посаду i з награбованими грошима втiк iз Укра╖ни. Його з радiстю прийняли в Росi╖. Я бiльш нiж впевнений, що бiльшiсть награбованих Януковичем грошей (а це мiльярди) пiшли на окупацi╖ Криму та розпалювання вiйни в Укра╖нi. Нашим салом та нам i за шкуру.

Росiяни цього ще не усвiдомили i дають себе безкарно грабувати кремлiвськiй злочиннiй бандi, що узурпувала владу. А щоб у них не виникало поганих думок, ╖м придумали, так зване СВО i вiдправляють воювати в Укра╖ну, де вони гинуть сотнями тисяч. Але вони продовжать ╖хати, тому що ╖м платять величезнi за мiрками Росi╖ грошi i ╓ можливiсть безкарно грабувати та бити. Потiм тi вбивцi "героями" повертаються додому i продовжують так само, але вже грабуючи i вбиваючи росiян.

Путiн назива╓ ╖х сучасною елiтою Росi╖, кому не страшно залишити кра╖ну. Нашi бiйцi iз ЗСУ такими ╖х не вважають i колонами утилiзують, переводячи у вантаж 200-ти. Деякi з укра╖нцiв вважають, що не так однозначно i серед росiян трапляються поряднi люди, з якими в майбутньому можна будувати добросусiдськi вiдносини. Особисто менi такi не траплялися, а серед росiян у мене багато роственникiв та знайомих...навiть рiдний брат живе з родиною в Магаданi... вiдмовився вiд матерi та вiд усi╓╖ рiднi в Укра╖нi. Колишнi товаришi по службi засудили мене до розстрiлу без суду i слiдства, якщо я тiльки з'явлюся в Криму. I ви менi розповiдатимете за хороших росiян!? Не смiшiть мене... i залиште iлюзi╖ - це вороги, якi сво╖ми податками та вчинками пiдлягають вiйнi в Укра╖нi, а отже, вбивство мирних укра╖нцiв. ╥м пiсля вiйни доведеться вимолювати прощення i каятися i каятися. Але це буде пiсля вiйни та перемоги Укра╖ни. А зараз, як роблять iз ворогами пiд час вiйни, сподiваюся, пояснювати не треба. Хто з мечем прийшов до нас вiд меча i загине.

Повторю ще раз - залиште шкiдливi думки та фантазi╖, зараз росiяни вороги, а що буде в майбутньому - час покаже. Впевнений, що нiчого хорошого, ╖м вiрити не можна - пiдпишуть мирний договiр i, як завжди, обдурять. Росiяни розумiють лише мову сили. Це ╖хн╓ скрiплення.

Намагаючись полегшити завдання iз захоплення укра╖нських територiй, росiйськi пропагандисти на чолi з Соловйовим i Симоньян з усiх чайникiв i прасок говорять, що в Ки╓вi засiла ки╖вська хунта з бандероцами i фашистами, що здiйснила кривавий вiйськовий переворот. Прийом не новий, так само дiяв древнiй Рим, коли знищував Карфаген. Вони навiть звинуватили карфагенян у тому, що тi приносили в жертву сво╖х дiтей ╖х богу Ваалу. Ця брехня проiснувала два тисячолiття, поки археологи не довели, що на тому мiсцi був крематорiй, де спалювалися мертвонародженi немовлята.

Так само дiяла i Гебельсiвська пропаганда, виправдовуючи геноцилд проти ╓вре╖в, вони звинуватили тих, що вони у сво╖х ритуалах приносять у жертву християнських немовлят. Багато хто в цю брехню досi вiрить. Тепер путiнськi пропагандисти пiшли цим шляхом - 90% брехнi присмаченi 10% правди виклада╓ться в ефiр i обдурений росiйський народ почина╓ вiрити всьому, що вони говорять. Пропагандисти та тролi, яких чимало бродить в iнтернетi, намагаються укра╖нцiв знелюднити, позбавити в очах цивiлiзованого свiту, людсько╖ привабливостi. Навiть витягли на екрани ряжену жiнку, яка зi сльозами на очах, розповiдала про те, як цi самi бандiвцi, живцем розiп'яли на хрустi ╖╖ хлопчика в трусиках. Цей фейк спростували i жiнка зiзналася, що вона вiдпрацьовувала свiй гонорар. Але й тим не менше тисячi росiян повiрили в цю брехню i з легким серцем по╖хали до Донецька боротися з мiфiчними бандерiвцями та фашистами. Благо хтось iз укра╖нських зрадникiв випустив Гiркiна-Стр╓лкова зi Слов'янська i дозволили його кримському збройному угрупованню, возз'╓дна╓ться з 5-ою колоною i з росiйськими найманцями, якi грали роль шахерiв, якi чекали на нього в Донецьку. Вони пiд крики обдурених городян "Путiн, введи вiйська!" знищили у мiстi легiтимну укра╖нську владу та спробували захопити аеродром, для того шоб висади десант.

В Укра╖нi було оголошено АТО та нашi спец. пiдроздiли та добровiльнi батальйони прибули на Донбас. Нашi во╖ни кiлька днiв мужньо обороняли аеродром i заслужили прiзвисько кiборгiв. Зазнавши провалу з десантом, росiяни почали обстрiлювати укра╖нськi позицi╖ зi сво╖х територiй. Нашi вiйська були кинутi напризволяще i оточенi росiйськими вiйськами прийшли на допомогу повсталим ряженим "шахтарям" i Стр╓лкову-Гiркiну.

Росiяни пообiцяли випустити укра╖нцiв з оточення, надавши коридор i, як завжди, обдурили. Вони розстрiлювали нашi колони перехресним вогнем iз усiх видiв збро╖. В укра╖нських колонах були цивiльнi, пораненi та росiйськi полоненi, але це росiян не зупинило, багато було вбито багато взято в полон i проведено на парадi 9 травня у Донецьку. Жителi Донецька радiли, адже вели "карателiв i фашистiв". Як у Москвi. Обiцяли такi паради проводити щороку.

Можна по-рiзному ставитися до укра╖нських вiйськ та добробатiв, якi прийшли в тi днi на Донбас, наводити конституцiйний порядок. Можна називати ╖х карателями, якi прийшли на чужу землю, але треба пам'ятати, що тимчасово окупований Донбас - це укра╖нська земля, хоч i записана в Коституцiю Росi╖ та наведення ладу на сво╖й територi╖ - це законне право господарiв цих територiй. Запорiзька область теж записана в Конституцiю Росi╖, але це не означа╓, що всi жителi стали росiянами i чекають на Путiна з його вiйськами - навпаки. Ми боремося ними, обороня╓мо вiд них наше мiсто i не мрi╓мо про жодну Малоросiю чи ЗНР.

Спроби деяких глибоко стурбованих ╓вропейських полiтикiв, чи╖ кра╖ни вже багато рокiв сидять на росiйськiй дешевiй газовiй голцi, нав'язати нам компромiсний свiт через втрату частини укра╖нських територiй вигляда╓ не дуже розумно. (Це удар у спину) Через лощену фiгуру полiтикана вигляда╓ азiатська фiгура дикого кочiвника, якого не можна нiчим зупинити. Колись Гiтлеру вiддали Селезьку область, сподiваючись, що вiн стрима╓ сво╖ апетити - не стримав. Вiддали Чехословаччину - знову не стримав, навiть зрозумiв, що його нема кому зупинити i розв'язав свiтову вiйну в ╢вропi.

Дума╓те, якщо Путнн завдасть гiбридного удару по кра╖нах Балтi╖, блок НАТО за тi кра╖ни вступиться? Впевнений, що нi. Вони спробують iз ним домовитися. За чий рахунок? Впевнений, що за рахунок Укра╖ни. Припинять постачання Укра╖нi збро╖ та розвiдданих. Треба розумiти, що нас найближчим часом не чекають нi в ╢С, нi в НАТО. Нам треба вiдновлювати свою атомну зброю. Це ╓диний гарант нашо╖ безпеки та майбутнього нашо╖ кра╖ни. Як кажуть iзральтанi: "У нас нема╓ атомно╖ збро╖, але якщо треба ми ╖╖ застосу╓мо".

Глибоко стурбованi ╓вропейськi полiтики, iмпотенти нас не врятують. Тiльки свою атомну зброю або ╖╖ аналог. Ви бачите, що я не говорю про свiт, тому що зараз, на жаль, це не реально. Провiднi, свiтовi аналiтики кажуть, що свiт настане тодi, коли розвалиться Росiя, а на це треба чекати кiлька рокiв. I що буде потiм невiдомо, у кого в руках опиниться росiйська атомна зброя i як ╖╖ новий господар поведеться? Добре, якщо розпочне мирний дiалог iз Заходом та почне вiдроджувати добросусiдськi вiдносини з Укра╖ною. А якщо нi? Ма╓ пройти час. Укра╖на ма╓ вiдновитися.

Ось тiльки, як ╖й це вдасться зробити? За цей час в Укра╖ну мало хто повернеться iз емiграцi╖. Хто вiдроджуватиме Укра╖ну... напевно китайськi чи iндiйськi робiтники. Вже зараз в Укра╖нi практично нема╓ сво╖х фахiвцiв. Що там майбутн╓, як жити зараз не зрозумiло. Добре, що я сам колись навчався на слюсаря i можу щось полагодити, а решта людей, що живуть у мiстi, ╖м як бути? Мiсто без належного догляду занепада╓, старi йдуть у iнший свiт, а молодi та дiтей, хто б ╖м прийшов на змiну, практично нема╓ - майже всi навчаються в ╢вропi. Не думаю, що мо╖ онуки, як i дiти мо╖х знайомих, пiсля здобуття ╓вропейсько╖ освiти, захочуть повернуться в Укра╖ну, та вони я рiдну мову забудуть. I звинувачувати ╖х у цьому не треба. Не вони стiльки рокiв розкрадали кра╖ну та довели ╖╖ до ручки.

Тi, хто ╖╖ розiкрав, зараз жирують за кордоном на вкраденi в укра╖нцiв грошi (цi руки нiчого не крали) або на персональнi президентськi пенсi╖ в малесеньких хатинках з пасiками, а мо╖м дiтям та онукам залишили борги, якi вони мають виплачувати до кiнця сво╖х днiв. Укра╖нi дали в борг 90 мiльярдiв. Хто i коли ╖х виплатить? Мовчать. Бо знають, шо МВФ затавить пiднять комуналку i цiни на усе. Видавлять тi грошi з внукiв i правнукiв, буде ╖м шо сплачувати. Ото вже вони пожирують...тi шо сбiгли в Iзра╖ль i чи╖ руки нiчого не крали. Дума╓те, шо я перебiльшую, а грошi вiзьмуть с Росi╖? Навряд. Нiхто росiйське не вiддасть. Поживете - побачете.

Що це справедливо? Таке ╖м потрiбне майбутн╓ в ролнiй кра╖нi? Дiйшло до того, що обговорю╓ться питання, як змусити сплачувати податки людям, якi працюють за кордоном. Не реально. Вони вже сплачують податки там, де працюють, i до╖ти себе двiчi не дозволять. Нехай спочатку повернуть вкраденi грошi тi, хто вивiв ╖х до Iзра╖лю та в офшори. Добре, що ╓ ще в Укра╖нi чеснi мiльярдери, якi живуть не лише за законом, а й за честю та совiстi.

Журналiст Гордон (це той, що лiку╓ укра╖нцiв золотими пiрадками), на сво╓му Ютуб каналi розповiдаючи про нове придбання свого друга, який прожива╓ в Укра╖нi, мiльярдера Ахметова, який купив собi чергову квартиру за кiлька мiльйонiв доларiв, сказав, що той живе по совiстi - великi податки тут сплачу╓. Ахметов не лише iнвесту╓ мiльярди в економiку Укра╖ни, вiн допомага╓ армi╖ та сiм'ям загиблих на вiйнi. Цiлком можливо. Був би я мiлiарером, i я б допомагав та iнвестував у промисловiсть Укра╖ни, але я не мiльярдер, я не маю зайвих грошей. I взагалi вважати чужi грошi - це остання справа, так i до кулькiвщини можна докотитися (все забрати та подiлити), а потiм i до ГУЛАГу. Це ми вже проходили. Краще стримати сво╖ амбiцi╖ i як говорили нашi предки - простягати нiжки по одязi. Все одно всiх грошей не заробиш, а у труни кишень нема╓.

"Всi сучаснi великi статки нажитi не чесним шляхом"

Кожен повинен займатися сво╓ю справою - олiгархи заробляють i платять податки, я малюю картини, пишу книги i пiд час вiйни, у фронтовому мiстi, намагаюся вiдновлювати сво╓ пiдiрване зорiв'я. Чим це все закiнчиться в Укра╖нi, сказати важко, але я впевнений, що ╓ хтось, хто зна╓, навiть усе розписав на багато столiть вперед i лише час вiд часу, щоб не було нудно, вносить корективи в розвитку цивiлiзацiй i всього людства. Однi кажуть, що це Вищий Космiчний розум. Iншi, що Бог. Третi вiрять у те, що Земля - це комп'ютерна програма, яка сама iнодi перезавантажу╓ться i все почина╓ться з самого початку. Варiантiв багато, для допитливого розуму нема╓ меж. У що я вiрю i яко╖ теорi╖ дотримуюсь? Жодно╖. Дотримуватися мало, треба шукати iстину, а менi, який живе у фронтовому мiстi, цим займаються особливо нiколи.

"Спочатку жити - потiм фiлософствувати."

Вiрю, що кожному вiдда╓ться у справах його. Живу по совiстi. На тому стою. Ми переможемо. Укра╖на понад усе.

Бути Добру.

З повагою Олексiй Данилов. Написано в 2026 роцi во фронтовому мiстi Запорiжжi.